ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 року м. Херсон
єдиний унікальний номер справи 656/869/19
номер провадження 22-ц/819/1271/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача) Базіль Л.В.,
суддів: Орловської Н.В., 
                Приходько Л.А.,
секретар Дундич А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Іванівського районного суду Херсонської області від 22 квітня 2021 року, ухвалене у складі судді Ковальчук Т.М. зі складенням повного тексту судового рішення 23.04.2021 року в цивільній справі №656/869/19 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

                                        ВСТАНОВИВ:
       24 грудня 2019 року Акціонерне товариство «Приватбанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
       Позовна заява мотивована тим, що 11.09.2007 року між АТ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір
№ НЕQWGK00002005, за умовами якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 4675,00 доларів США на термін до 10.09.2022 року та зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та в порядку, встановлених кредитним договором. 
       Однак, відповідач своєчасно не надавав банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору.
       Станом на 28.11.2019 року, внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов`язань у ОСОБА_2 перед банком виникла заборгованість у сумі 10226,53 доларів США, яка складалася з: 2580,87 доларів США – заборгованість за кредитом(тілом кредиту);2254,44 доларів США – заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 502,35 доларів США – заборгованість по комісії за користування кредитом; 4391,96 доларів США– пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 10,43 доларів США- штраф (фіксована частина), 486,48 доларів США – штраф (процентна ставка).
       Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 10226,53 доларів США, що за курсом 23.98 відповідно до службового розпорядження НБУ від 28.11.2019 року складає 245232,10 грн. за кредитним договором
№НЕQWGK00002005 від 11.09.2007 року, та судові витрати у розмірі
3678,48 грн.
       Ухвалою Іванівського районного суду Херсонської області від
04.09.2020 року у зв`язку зі смертю відповідача до участі у справі залучено його правонаступника - ОСОБА_1 
       09.02.2021 року, 19.04.2021 року представником позивача подано до суду уточнені позовні заяви про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором з правонаступника ОСОБА_1 .
        Ухвалою Іванівського районного суду Херсонської області від 21.04.2021 року уточнену позовну заяву про стягнення боргу кредитором спадкодавця від 19.04.2021 року залишено без розгляду.
       Рішенням Іванівського районного суду Херсонської області від 22 квітня 2021 року у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.
       Не погоджуючись із рішення суду першої інстанції, АТ КБ «Приватбанк» через свого представника адвоката Сокуренко Н.В. подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» задовольнити в повному обсязі. Судові витрати покласти на відповідача. 
       Апелянт зазначає, що в процесі розгляду справи було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач ОСОБА_2 помер, його правонаступником є ОСОБА_1 , яка отримала свідоцтво про право на спадщину. 
       На думку апелянта, оскільки у зв`язку зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст. 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому ч.2 ст. 1282 ЦК України.
        Зазначає, що встановлені ст. 1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право. Сплив визначених цієї статтею строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язанням, а також припинення таких зобов`язань. 
       В обґрунтування зазначеної позиції посилається на відповідні правові позиції Верховного Суду від 14 квітня 2018 року у справі №14-53цс, від 25 квітня 2018 року у справі №645/3265/13-ц, від 23 травня 2018 року у справі №192/2761/14, а також постанову Верховного Суду України №6-33цс15 від 08 квітня 2015 року). Окрім того, апелянт зауважує, що суд першої інстанції не взяв до уваги постанову Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі №522/407/15-ц.
       Посилаючись на постанову Верховного суду від 18 вересня 2019 року у справі №640/6274/16-ц зазначає, що правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень ст. 1282 ЦК України.
       Відтак, на думку апелянта, суд мав застосувати до правовідносин між сторонами норми ст. 1281,1282 ЦК України, проте застосував положення закону, які не підлягали застосуванню. 
       У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , посилаючись на дотримання судом норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення, просить апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
В додаткових письмових поясненнях уповноважений представник АТ КБ «Приватбанк» адвокат Логвіновська А.А. наводить аналогічні за своїм змістом доводи тим, що викладені в апеляційній скарзі.
       Представник АТ КБ «Приватбанк», адвокат Логвіновська А.А., будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, надіслала на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справу, посилаючись на зайнятість у іншому судовому засіданні. 
Апеляційний суд, з урахуванням неодноразового відкладення розгляду справи, зважаючи на строки розгляду апеляційної скарги, вважав за можливе продовжити розгляд справи за відсутності представника позивача, оскільки обставини неявки в судове засідання наведені представником позивача не є поважними, з огляду на те, що позивач, як юридична особа має інших представників, відомості про яких знаходяться в матеріалах цієї справи.
ОСОБА_1 , приймаючи участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги посилалася на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які приймають участь у розгляді справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Як вбачається із матеріалів справи та це встановлено судом,
11.09.2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є позивач (АТ КБ «Приватбанк») та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №HEQWGA00002005, за умовами якого останній отримав кредитні кошти у розмірі 4675 доларів США на строк з 11.09.2007 року по 11.09.2022 року, цільовим використанням яких була купівля житлового будинку (4000 доларів США), та 675 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та порядку, передбачених умовами договору. 
Договором обумовлено сплату відсотків за користування кредитом у розмірі 0,84% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, а у разі порушення позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, відсотки визначені у розмірі 1,17%.
11 вересня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки, за умовами якого останній передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: належний йому на праві власності житловий будинок з господарськими та надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 47,60 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач виконав свої зобов`язання за договором, надавши кредитні кошти позичальнику у обумовленому ними розмірі.
ОСОБА_2 взяті на себе зобов`язання щодо погашення кредитної заборговності належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 28.11.2019 року у нього перед банком виникла заборгованість на загальну суму 10226,53 доларів США, яка складалася з: 2580,87 доларів США – заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 2254,44 доларів США – заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 502,35 доларів США – заборгованість по комісії за користування кредитом; 4391,96 доларів США– пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 10,43 доларів США- штраф (фіксована частина), 486,48 доларів США – штраф (процентна ставка) (а.с. 5-8).
Судом також встановлено, що вимога кредитора про дострокове повернення кредиту направлена банком 12 лютого 2014 року ОСОБА_2 та особисто отримана ним 26.02.2014 року, не була виконана.
У зв`язку з чим банк 09 жовтня 2014 року звернувся до ОСОБА_2 з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.
24 грудня 2015 року рішенням Апеляційного суду Херсонської області у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором від 11 вересня 2007 року, укладеного між ним і ЗАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 4 689,05 доларів США, що еквівалентно 50 032,19 грн., звернуто стягнення на будинок належний ОСОБА_2  загальною площею 47,60кв.м., житловою площею 26,40кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, за початковою ціною визначеною у договорі іпотеки в сумі 25 000 грн., з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу іпотеки. Виселено ОСОБА_2 з житлового будинку, розташованого за адресою:  АДРЕСА_1 . 
Вказане рішення суду не виконано, предмет іпотеки не реалізовано, внаслідок дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».
Отже судом першої інстанції правильно встановлено, що пред`явивши вимогу про дострокове повернення кредиту та сплату відсотків за користування ним, кредитор відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України та умов укладеного договору змінив строк виконання основного зобов`язання. 
Суд правильно зазначив, що банк у даній ситуації міг пред`явити позов до ОСОБА_2 протягом трьох років, обчислення якого починається із дня настання строку повернення кредиту й платежів за ним, яким в цій справі є 29.03.2014 року (31-й день після отримання вимоги про дострокове повернення кредиту в повному обсязі) та закінчується 29.03.2017 року. Проте з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості банк звернувся 24.12.2019 року, тобто після спливу загальних строків позовної давності, встановлених ст.257 ЦК України.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Іванівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Спадкоємцем ОСОБА_2 є ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину у встановлений законом строк.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).
Встановлено, що ОСОБА_1 , яка залучена судом як правонаступник відповідача під час розгляду справи в суді першої інстанції заявила про застосування строку позовної давності.
Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту, заборгованості по процентам за користування кредитом та комісії, що були нараховані на час пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредиту за спливом строку позовної давності, оскільки пред`явивши вимогу до ОСОБА_2 про дострокове повернення кредиту, банк змінив строк повного погашення кредиту на 29.03.2014 року, із вказаними позовними вимогами банк міг звернутися до позичальника лише до березня 2017 року, проте звернувся до суду
24.12.2019 року, тобто після спливу строку позовної давності, який сплинув і для спадкоємців позичальника.
Судом першої інстанції правильно зазначено, що домовленостей про порядок повернення позики та сплати процентів поза межами строку дії договору умови кредитного договору не містять, а тому підстав для стягнення заборгованості за процентами, комісією та штрафами, нарахованими після 29.03.2014 року не має, тому обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог в цій частині за безпідставністю.
Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого у справі рішення, а тому підлягають відхиленню.
Посилання заявника на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права є безпідставним, оскільки суд першої інстанції встановивши у кредитора право вимоги про стягнення кредитної заборгованості та з`ясувавши, що така вимога заявлена з пропуском строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, дійшов правильного висновку про відмову у задоволені заявлених вимог за спливом строку позовної давності. 
З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції з достатньою повнотою з`ясував всі дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази, яким надав належну оцінку та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Враховуючи викладене, рішення Іванівського районного суду Херсонської області від 22 квітня 2021 року у даній справі слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Повний текст постанови складений 05.10.2021 р.
Керуючись ст.ст.367,374,375,381-384 ЦПК України суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» залишити без задоволення.
Рішення Іванівського районного суду Херсонської області від 22 квітня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає, крім випадків визначених ЦПК України.

Головуючий                               Л.В. Базіль

Судді:      Н.В. Орловська 

        Л.А. Приходько