ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 року	Львів	Справа № 300/2747/21 пров. № А/857/16842/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :
головуючого судді:                                        Гуляка В.В.
суддів:                                                              Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , 
на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 липня 2021 року (суддя – Чуприна О.В., час ухвалення – не зазначено, місце ухвалення – м.Івано-Франківськ, дата складення повного тексту – не зазначено), 
в адміністративній справі №300/2747/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, 
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, 

                                                           встановив: 

У червні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просив: 1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення перерахунку пенсії, призначеної позивачу, на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення позивача, виданої Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області; зменшення розміру грошового забезпечення з 90% до 70% з 01 січня 2018 року; 2) зобов`язати відповідача з 01.04.2019 року здійснити обчислення, перерахунок та виплату пенсії, призначеної позивачу на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, видана позивачу, встановленого за відповідною посадою за нормами, чинними на 05.03.2019 року за посадою начальника управління з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення м. Івано-Франківська, виданої Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області 30.04.2021 року під №5401-3705/5416; 3) зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії за вислугу років у розмірі 90% суми грошового забезпечення, починаючи з 01 січня 2018 року. 
Відповідач позовних вимог не визнав, вважаючи їх безпідставними, в суді першої інстанції подав відзив на позов. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. 
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.07.2021  року в задоволенні позову відмовлено. 
З рішенням суду першої інстанції від 21.07.2021 року не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду ухвалене із неправильним застосуванням норм законодавства, є незаконним та несправедливим, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає про некоректне твердження суду про те, що пенсія за вислугу років була призначена вперше лише у 2019 році. Стверджує апелянт, що 12.12.2002 року позивач був звільнений у відставку та з 13.12.2002 року отримував пенсію за вислугу років. Протоколом від 31.12.2017 року підтверджено, що позивач отримував пенсію за вислугу років у 2017 році. Відсоток грошового забезпечення станом на 31.12.2017 року становив 90%. Зменшення відсотку відбулось 01.01.2018 року. Якщо перехід з одного виду пенсії на інший і відбувався, то, на переконання скаржника, така обставина не припиняє обчислення пенсії, оскільки має місце не первинне призначення, а перепризначення пенсії. Законодавство не передбачає право органу пенсійного фонду на зміну розміру грошового забезпечення під час переходу з одного виду пенсії на інший та не забороняє переходити з одного виду пенсії на інший без будь-яких обмежень по кількості чи правових наслідках. Тобто, відсоток грошового забезпечення визначається лише один раз - під час первинного призначення пенсії та не підлягає зміні не залежно від переходу з одного виду пенсії на інший. Таким чином, твердження суду про те, що пенсія була вперше призначена у 2019 році, не відповідає дійсності та є помилковим, і як наслідок - неправомірним є зменшення відсотку грошового забезпечення позивача до 70%. Щодо права на перерахунок пенсії, вказує апелянт, з урахуванням судових рішень у справі №826/3858/18, право на перерахунок пенсії виникло у позивача з 05.03.2019 року, на цей момент позивач отримував пенсію за вислугу років, що доводиться матеріалами справи. Вважає, що перерахунок пенсії позивача з урахуванням нової поданої довідки має бути здійсненим з 01.04.2019 року, тобто з періоду, коли позивач також мав право на перерахунок. Вважає скаржник некоректними висновки суду щодо оцінки довідки від 16.01.2019 року, яка не має відношення до предмету спору, та дій щодо її видачі, які ніким не оскаржуються. Закон не обмежує кількість довідок, яку може подавати пенсіонер з метою перерахунку пенсії. У випадку зміни розмірів та/або видів грошового забезпечення пенсіонер має право отримати відповідну довідку та ініціювати питання про проведення перерахунку пенсії без визнання попередніх довідок, виданих раніше, недійсними, адже такі можуть підтверджувати розмір грошового забезпечення лише станом на певну дату та вичерпують свою дію моментом перерахунку пенсії. Отже, висновок суду з цього приводу не відповідає вимогам закону та є неправильним, а позивач має право на перерахунок пенсії за оновленою довідкою. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 21.07.2021 року та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задоволити у повному обсязі. 
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача, у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення за її безпідставністю, а оскаржене рішення суду першої інстанції залишити без змін. 

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоволити частково, з урахуванням наступного. 

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 12.12.2002 року звільнений з військової служби з посади начальника управління з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення – заступника начальника цивільної оборони м. Івано-Франківська, та з 13 грудня 2002 року йому призначено пенсію за вислугою років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII (далі Закон №2262-ХІІ) (а.с. 28, 30). 
Станом на час звернення до суду з позовом перебував на обліку у ГУ ПФУ в Івано-Франківській області. 
Згідно атестату про зняття з обліку за №34 ОСОБА_1 , сформованого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області 08.02.2010 за №174/13 позивачу з 28.02.2010 припинено виплату пенсії по причині переходу на пенсію за іншим законом ("перехід на пенсію в інше відомство") (а.с. 32). 
15.01.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років (а.с. 33). 
У січні 2019 року ГУ ДСНС України в Івано-Франківській області на виконання вимог постанов Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 за №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", та від 30.08.2017 за №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", на ім`я ОСОБА_1 видало довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій за №02-420/15 від 16.01.2019, яку для призначення пенсії за вислугу років листом за №02-419/15 від 16.01.2019 направило органу пенсійного фонду (а.с. 35). 
Згідно вказаної довідки розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за нормами, чинними на 01.03.2018, за прирівняною посадою "начальник управління з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення м. Івано-Франківська" становив: посадовий оклад – 6630,00 гривень, оклад за військове званням (полковник) –                                  1480,00 гривень, надбавка за вислугу років 50% – 4055,00 гривень. 
Керуючись положеннями постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області позивачу з 15.01.2019 призначено пенсію за вислугу років та проведено нарахування пенсії відповідно до довідки ГУ ДСНС України в Івано-Франківській області №02-419/15 від 16.01.2019, що підтверджується протоколом від 05.02.2019 за пенсійною справою №0904006432 (МНС) (а.с. 32-зворот). 
11.05.2021 р. Головне управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області на підставі звернення ОСОБА_1 листом №5401-3968/5415 надіслало ГУ ПФУ в Івано-Франківській області довідку №5401-3705/5416 від 30.04.2021  про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 , яку оформлено з урахуванням рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі №826/3858/18 (набрало чинності 05.03.2019) та постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.12.2019 у зразковій справі №160/8324/19 (а.с. 7, 7-зворот). 
Відомості у довідці №5401-3705/5416 від 30.04.2021 внесені згідно положень постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 про розмір грошового забезпечення з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення за відповідною (аналогічною) посадою, встановленою (на день звільнення зі служби) – начальник управління з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення м. Івано-Франківська, за нормами, чинними на 05.03.2019, за змістом якої грошове забезпечення станом на 05.03.2019 становить 22159,20 гривень та складається з: посадового окладу – 6630,00 гривень, окладу за військовим званням – 1480,00 гривень, надбавка за вислугу років 50% – 4055,00 гривень; надбавка за службу в умовах режимних обмежень 15% – 994,50 гривень; надбавка за особливості проходження служби 50% – 6082,50 гривень; премія 40% – 2652,00 гривень; класна кваліфікація 4% – 265,20 гривень. 
ОСОБА_1 , в інтересах якого діяла адвокат Надія Щадей, звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із запитом щодо проведення перерахунку пенсії на підставі довідки №5401-3705/5416 від 30.04.2021, на яку листом від 28.05.2021 за №0900-02-8/18496 відповідач, фактично прийнявши рішення, повідомив позивача про відсутність законних підстав і повноважень щодо перерахунку та виплати пенсії на підставі нової довідки про розмір грошового забезпечення, зазначаючи, що після визнання протиправними та скасування пунктів 1-2 Постанови №103 інших рішень Урядом не приймалося про умови та порядок проведення перерахунку пенсій (а.с. 8). 
Вважаючи протиправними дії (бездіяльність) відповідача щодо відмови з 01.04.2019 в здійсненні перерахунку пенсії згідно нової довідки від 30.04.2021 року про розмір грошового забезпечення позивача станом на 05.03.2019 із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) ОСОБА_1 звернувся з цим позовом до адміністративного суду. 

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного. 
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. 
Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист. 
Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду. 
У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті. Звернення до суду і судове провадження повинно здійснюватись у відповідності до вимог чинного законодавства, зокрема, процесуальних норм щодо порядку провадження в адміністративних справах. 
Крім цього, законодавець встановлює певні обмеження такого права, зокрема, шляхом встановлення строку звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав. 
Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. 
Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. 
Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини третьої якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. 
Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. 
Відтак, на переконання колегії суддів, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів. 
Також колегія суддів наголошує на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. 
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. 
Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя. 
Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами. 
При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись. Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі №510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок. 
Водночас, колегія суддів апеляційного суду наголошує на тому, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових. Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву. 
Як видно з матеріалів справи, позивач звертаючись протягом 2019 – 2021 років до відповідача із заявами та запитами відносно питань щодо призначення і перерахунку, вже знав, що із 01 січня 2018 року пенсія обчислювалася та виплачувався відповідачем у розмірі 70 відсотків грошового забезпечення. 
Проте з адміністративним позовом про здійснення перерахунку та виплати пенсії за період з 01.01.2018 року позивач звернувся лише 08 червня 2021 року, що підтверджується датою реєстрації позовної заяви. 
Тобто, позивач із позовними вимогами про протиправність дій відповідача щодо зменшення розміру грошового забезпечення з 90% до 70% з 01 січня 2018 року та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії за вислугу років у розмірі 90% суми грошового забезпечення починаючи з 01 січня 2018 року – звернувся до адміністративного суду з пропуском строку, встановленого статтею 122 КАС України. 
При цьому, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що отримання позивачем листа відповідача від 28.05.2021 року у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку. 
У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. 
Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права. 
Крім того, аналіз практики Європейського суду з прав людини свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, Європейський Суд з прав людини виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб. 
Враховуючи те, що поважних та об`єктивних причин пропуску строку звернення до суду з позовними вимогами щодо зменшення розміру грошового забезпечення з 90% до 70% при визначенні розміру пенсії з 01 січня 2018 року, позивачем не зазначено та в ході судового розгляду справи таких не встановлено, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про необхідність застосування до спірних правовідносин положень статті 123 КАС України та залишення без розгляду позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо зменшення розміру грошового забезпечення з 90% до 70% за період з 01 січня 2018 року по 07 грудня 2020 року та про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії за вислугу років у розмірі 90% суми грошового забезпечення за період з 01 січня 2018 року по 07 грудня 2020 року включно. 
Вказана правова позиція щодо застосування до спірних правовідносин положень статей 122, 123 КАС України узгоджується з правовою позицією, що міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.12.2020 у справі №510/1286/16-а та постанові Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №240/12017/19, які в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються апеляційним судом під час вирішення наведеного спору. 
Відповідно до частини 1 статті 319 КАС України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. 
Згідно п.8 ч.1 ст.240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу. 
Частинами 3 і 4 статті 123 КАС України передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду. 
Враховуючи викладене, оцінивши зібрані докази у сукупності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми процесуального права в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо зменшення розміру грошового забезпечення з 90% до 70% за період з 01 січня 2018 року по 07 грудня 2020 року та про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії за вислугу років у розмірі 90% суми грошового забезпечення за період з 01 січня 2018 року по 07 грудня 2020 року, відтак оскаржуване рішення суду у наведеній частині відповідно до вимог статті 319 КАС України підлягає скасуванню з одночасним прийняттям постанови про залишення позову в цій частині без розгляду, з наведених вище підстав. 

Відносно позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не проведення перерахунку пенсії, призначеної позивачу на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення позивача, виданої Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області та зобов`язання відповідача з 01.04.2019 року здійснити обчислення, перерахунок та виплату пенсії, призначеної позивачу на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, видана позивачу, встановленого за відповідною посадою за нормами, чинними на 05.03.2019 року за посадою начальника управління з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення м. Івано-Франківська, виданої Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області 30.04.2021 року під №5401-3705/5416, то колегія суддів зазначає наступне. 
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Частина 1 статті 9 Закону №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначає, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. 
Відповідно до ч.2 ст.9 Закону №2011-ХІІ, до складу грошового забезпечення входять: - посадовий оклад, оклад за військовим званням; - щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); - одноразові додаткові види грошового забезпечення. 
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (ч.3 ст.9 Закону №2011-ХІІ). 
Статтею 43 Закону №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 
Відповідно до частин першої та другої статті 63 Закону №2262-XII, перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. 
Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону. 
Згідно ч.4 ст.63 Закону №2262-XII, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій. 
Пунктом 2 Постанови №704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. 
Частина 18 статті 43 Закону №2262-XII встановлює, що у разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку. 
Відповідно до ч.3 ст.51 Закону №2262-XII, перерахунок пенсій у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів ПФУ та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком. 
Судом апеляційної інстанції враховано, що порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затверджений постановою Кабінету Міністрів України №45 від 13.02.2008р.. 
Відповідно до п.1 Порядку №45, пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. 
Відповідно до п.5 Порядку №45 (у редакції зі змінами, внесеними Постановою №103), під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням. 
При цьому, у додатку 2 до Порядку №45 встановлено форму довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій. 
Постановою КМ України від 21.02.2018 №103 прийнято рішення перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018р. відповідно до Постанови №704. 
Отже, вказаними нормативно-правовими актами з 24 лютого 2018 року (дата набрання чинності Постанови №103 та внесених нею змін) обмежено складові грошового забезпечення, з яких обчислюється пенсія військовослужбовців. 
Разом з тим, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018р., залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019р. та постановою Верховного Суду від 12.11.2019р., в адміністративній справі №826/3858/18, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 Постанови №103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45. 
Оскільки зміни, внесені Постановою №103, зокрема, до додатку 2 Порядку №45, у якому визначено форму довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, були визнані судом протиправними та нечинними, то з дня набрання законної сили рішенням у справі №826/3858/18 діє редакція додатку 2 до Порядку №45, яка діяла до зазначених змін. 
При цьому порядок дій, які повинно вчинити, зокрема, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області у зв`язку із втратою чинності положеннями пунктів 1, 2 Постанови №103 та змін до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45, не змінився. 
Тобто, на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії на підставі оновленої довідки, сформованої Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області 30.04.2021 року за №5401-3705/5416 діяв Порядок №45, згідно з пунктом 3 якого на підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України. Довідки видаються державним органом, з якого особу було звільнено із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком. 
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, регулює відповідний Порядок, затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 30.01.2007 №3-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007р. за №135/13402. 
Відповідно до пункту 24 наведеного Порядку, про виникнення підстав для проведення перерахунку пенсій згідно зі статтею 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» уповноважені структурні підрозділи зобов`язані у п`ятиденний строк після прийняття відповідного нормативно-правового акта, на підставі якого змінюється хоча б один з видів грошового забезпечення для відповідних категорій осіб, або у зв`язку з уведенням для зазначених категорій військовослужбовців нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством, повідомити про це орган, що призначає пенсії. Органи, що призначають пенсії, протягом п`яти робочих днів після надходження такого повідомлення подають до відповідних уповноважених структурних підрозділів списки осіб, яким необхідно провести перерахунок пенсії (додаток №5). Після одержання списків осіб уповноважені структурні підрозділи зазначають у них зміни розмірів грошового забезпечення для перерахунку раніше призначених пенсій і в п`ятиденний строк після надходження передають їх до відповідних органів, що призначають пенсії. 
Тотожні за змістом положення щодо процедури перерахунку раніше призначених пенсій військовослужбовців у разі зміни розміру їх грошового забезпечення містяться у пунктах 2, 3 Порядку №45. 
Таким чином, підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком №45, повідомляють орган Пенсійного фонду України. 
З 1 березня 2018 року набрала чинності Постанова №704, якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років. 
Пунктом 2 постанови №704 передбачено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. 
Постановою №704 установлено такі додаткові види грошового забезпечення: - надбавка за особливості проходження служби військовослужбовцям в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років, порядок та умови виплати якої визначається керівниками державних органів залежно від якості, складності, обсягу та важливості виконуваних обов`язків за посадою (абзац четвертий підпункту 1 пункту 5 Постанови №704); - надбавка за службу в умовах режимних обмежень військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу (пп.6 п.6 Постанови №704); надбавки за кваліфікацію відсотків посадового окладу (Додаток 15 до Постанови №704). При цьому, п.п. 2 п. 5 Постанови №704 надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення. 
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що з 5 березня 2019 року - з дня набрання чинності судовим рішенням у справі №826/3858/18 виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення. 
При ухваленні даної постанови колегія суддів враховує висновки, висловлені Верховним Судом у складі колегії Касаційного адміністративного у рішенні від 17 грудня 2019 року (залишеному без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 24 червня 2020 року) у зразковій справі №160/8324/19. 
При цьому, суд апеляційної інстанції вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що судові рішення у справі №826/3858/18 не поширюють свою дію на правовідносини, які виникли у цій справі, так як позивач отримує пенсійне забезпечення за вислугу років із січня 2019 року у відповідності до Закону №2262-XII, перерахунок якої проведено на підставі Постанови №103, у якій з дня набрання законної сили рішенням у справі №826/3858/18 відновила дію редакція додатку 2 до Порядку №45. 
Колегія суддів наголошує, що згідно із частинами другою і третьою статті 51 Закону №2262-ХІІ, перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. 
Перерахунок пенсій у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно із цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством, не проведений з вини органів ПФУ та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком. 
Враховуючи, що до пенсійного органу була подана оновлена довідка, видана Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області 30.04.2021 року за №5401-3705/5416 із передбаченими Постановою №704 складовими, відповідач протиправно відмовив позивачу у здійсненні перерахунку основного розміру його пенсії з 01.04.2019 (першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії). 
Відносно доводів відповідача, що пенсія за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII була призначена позивачу вперше лише у 2019 році, то такі судом апеляційної інстанції відхиляються, та хибним є висновок суду першої інстанції з вирішення цього питання, оскільки, як встановлено матеріалами справи, пенсія за вислугу років відповідно до вимог Закону №2262-XII ОСОБА_1 вперше була призначення у грудні 2002 року, а перехід з одного виду пенсії на інший та повернення на первинний вид не вважається як новопризначена пенсія, що підтверджує обґрунтованість доводів позивача у відповідній частині. 
Разом з тим, колегія суддів вважає передчасними позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо зменшення розміру грошового забезпечення з 90% до 70% у період з 08.12.2020 (тобто в межах 6-ти місячного строку звернення до суду) та зобов`язання відповідача здійснити відповідний перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 суми пенсії за вислугу років у розмірі 90% суми грошового забезпечення за вказаний період, оскільки позивачу із 01.04.2019 перерахунок пенсії на підставі оновленої довідки від 30.04.2021 року за №5401-3705/5416 ще не проведено, а отже відповідачем ще не прийнято рішення з приводу застосування відсоткового розміру грошового забезпечення при такому перерахунку пенсії. 

Відносно способу захисту порушеного права, колегія суддів враховує, що згідно із ч.2 ст.5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. 
За змістом чинного законодавства, вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права. Метою судового захисту порушеного права є вирішення між сторонами правового конфлікту, припинення публічно-правового спору та використання дієвого способу захисту (відновлення) порушеного права. 
Ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Прийняття рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає цій міжнародній нормі. 
Відповідно до параграфу 47 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 03.04.2008 у справі «Корецький та інші проти України», щоб положення національного закону відповідали цим вимогам (бути доступний для конкретної особи і сформульований з достатньою чіткістю), він має гарантувати засіб юридичного захисту від свавільного втручання органів державної влади у права, гарантовані Конвенцією. У питаннях, які стосуються основоположних прав, надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права, одним з основних принципів демократичного суспільства, гарантованих Конвенцією. Відповідно закон має достатньо чітко визначати межі такої дискреції та порядок її реалізації. Ступінь необхідної чіткості національного законодавства - яке безумовно не може передбачити всі можливі випадки - значною мірою залежить від того, яке саме питання розглядається, від сфери, яку це законодавство регулює, та від числа та статусу осіб, яких воно стосується («Маестрі проти Італії»). 
Згідно з преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, рішення ЄСПЛ від 25.07.2002 у справі за заявою №48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 у справі за заявою №28342/95 «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], заява №28342/95, п.61, ECHR 1999-VII), встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. 
Тобто, одним з основоположних аспектів верховенства права є вимога щодо юридичної визначеності, згідно з якою у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. 
Юридична визначеність вимагає поваги до принципу resjudicata (див. там же, п.62, справа «Брумареску проти Румунії»), тобто поваги до остаточного рішення суду. 
Надаючи об`єктивну оцінку наявності порушеного права, враховуючи, що позивачу протиправно було відмовлено відповідачем у здійсненні перерахунку пенсії на підставі нової довідки, виданої ГУ Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області 30.04.2021 року за №5401-3705/5416, колегія суддів дійшла висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача буде визнання протиправними дії відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку з 01.04.2019 року пенсії позивача та зобов`язання ГУ ПФУ в Івано-Франківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 01.04.2019 року, з урахуванням всіх додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України №2262-ХІІ “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, статті 9 Закону України №2011-XII “Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017р., згідно оновленої довідки від 30.04.2021 року за №5401-3705/5416, з урахуванням раніше виплачених сум. 
Таким чином, доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції. 
Отже, враховуючи викладене, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, рішення суду винесено з порушенням норм матеріального і процесуального права, відтак оскаржуване рішення суду від 21.07.2021 року відповідно до вимог статей 317, 319 КАС України підлягає скасуванню з одночасним прийняттям постанови про залишення частини позовних вимог без розгляду та часткового задоволення решти позовних вимог, з наведених вище підстав, а тому вимоги апеляційної скарги необхідно частково задоволити. 

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження). 
Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 317, 319, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд 

                                                         постановив:  

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задоволити частково. 
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 липня 2021 року в адміністративній справі №300/2747/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії – скасувати і прийняти нову постанову. 
Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо зменшення розміру грошового забезпечення з 90% до 70% за період з 01 січня 2018 року по 07 грудня 2020 року включно та про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років у розмірі 90% суми грошового забезпечення за період з 01 січня 2018 року по 07 грудня 2020 року включно – залишити без розгляду. 
Решта позовні вимоги ОСОБА_1 – задоволити частково. 
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні із 01.04.2019 року перерахунку пенсії на підставі оновленої довідки Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області №5401-3705/5416 від 30.04.2021 року про розмір грошового забезпечення. 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 01.04.2019 року на підставі довідки Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області №5401-3705/5416 від 30.04.2021 року про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII, з урахуванням проведених виплат за цей період. 
У задоволенні решта позовних вимог ОСОБА_1 – відмовити. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	Р. Й. Коваль