Ухвала
 
02 грудня 2021 року
м. Київ
 
справа № 369/5531/20
провадження № 61-19042ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,
 
розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шкурідіна Є. Є. на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 липня 2021 року, додаткове рішення цього суду від 19 липня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 листопада 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Києво-Святошинського району Київської області Нікітенко Вікторії Вікторівни, третя особа - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелкін (Вольф) Тетяна Леонідівна, про скасування рішення та записів про державну реєстрацію права власності та визнання недійсним свідоцтва,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив: скасувати рішення приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Нікітенко В. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 18 вересня 2018 року, індексний номер 43060821, та запис № 27970134 про право власності ОСОБА_2 на об`єкт нерухомого майна - незавершений будівництвом житловий будинок готовністю 67 %, розташований по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 534298332224); скасувати рішення приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Нікітенко В. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 18 вересня 2018 року, індексний номер 43061066, та запис № 27970293 про право власності ОСОБА_2 на об`єкт нерухомого майна - земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер 3222480401:01:100:0282, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташовану по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 516342532224); визнати недійсним свідоцтво від 18 вересня 2018 року, серія та номер: 1728, видане приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Нікітенко В. В. на ім`я ОСОБА_2 , яким засвідчене його право власності на вказані житловий будинок і земельну ділянку.
 
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 липня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.
 
Додатковим рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 липня 2021 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги в сумі 10 550 грн.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 02 листопада 2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шкурідіна Є. Є. задоволено частково. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 липня 2021 року в частині заявлених позовних вимог ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Києво-Святошинського району Київської області Нікітенко В. В. про скасування рішення та записів про державну реєстрацію права власності, визнання недійсним свідоцтва скасовано і ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким відмовлено в задоволенні вказаних вимог з інших підстав. В іншій частині рішення та додаткове рішення місцевого суду залишено без змін.
 
22 листопада 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Шкурідін Є. Є. подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 липня 2021 року, додаткове рішення цього суду від 19 липня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 листопада 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення, яким: позов задовольнити частково; скасувати рішення приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Нікітенко В. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 18 вересня 2018 року, індексний номер 43060821, про право власності ОСОБА_2 на об`єкт нерухомого майна - незавершений будівництвом житловий будинок готовністю 67 %, розташований по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 534298332224); скасувати рішення приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Нікітенко В. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 18 вересня 2018 року, індексний номер 43061066, про право власності ОСОБА_2 на об`єкт нерухомого майна - земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер 3222480401:01:100:0282, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташовану по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 516342532224); визнати недійсним свідоцтво від 18 вересня 2018 року, серія та номер: 1728, видане приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Нікітенко В. В. на ім`я ОСОБА_2 , яким засвідчене його право власності на вказані житловий будинок і земельну ділянку; відмовити в задоволенні його позовних вимог до приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Нікітенко В. В.; відмовити в задоволенні його позовних вимог про скасування записів від 18 вересня 2018 року про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 .
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
 
Згідно з абзацом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
 
Касаційна скарга подана на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
На обґрунтування підстави касаційного оскарження судових рішень представник ОСОБА_1 - адвокат Шкурідін Є. Є. вказав, що суди не врахували правових висновків, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 543/730/14-ц, в постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного цивільного суду від 01 вересня 2020 року у справі № 175/3066/18, від 07 квітня 2021 року у справі № 640/12313/19-ц, від 19 травня 2021 року у справі № 522/12160/17.
 
Касаційна скарга подана у встановлений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, оплачена судовим збором.
 
Згідно з частиною першою статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Оскільки наведені доводи касаційної скарги викликають необхідність їх перевірки, то слід відкрити касаційне провадження в цій справі та витребувати матеріали справи.
 
Представник ОСОБА_1 - адвокат Шкурідін Є. Є. заявив клопотання про зупинення виконання додаткового рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 липня 2021 року, посилаючись на те, що його виконання негативно вплине на права ОСОБА_1 у разі скасування цього судового рішення касаційним судом.
 
Клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Відповідно до абзацу 2 частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
 
Згідно з частиною першою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
 
Клопотання про зупинення виконання судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути надано копію такої постанови. Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної необхідності у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.
 
Доводи клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Шкурідіна Є. Є. не свідчать про необхідність зупинення виконання додаткового рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 липня 2021 року, так як заявником не наведено достатніх підстав і не надано доказів на підтвердження своїх вимог, які свідчили б про існування об`єктивної необхідності зупинення виконання судового рішення. Сама по собі незгода заявника з оскаржуваним судовим рішенням не є підставою для зупинення його виконання на час перегляду справи в касаційному порядку.
 
Керуючись статтями 389, 392, 394, 395, 436  ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Шкурідіна Є. Є. на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 липня 2021 року, додаткове рішення цього суду від 19 липня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 листопада 2021 року.
 
Витребувати з Києво-Святошинського районного суду Київської області цивільну справу № 369/5531/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Києво-Святошинського району Київської області Нікітенко Вікторії Вікторівни, третя особа - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелкін (Вольф) Тетяна Леонідівна, про скасування рішення та записів про державну реєстрацію права власності та визнання недійсним свідоцтва.
 
Відмовити в задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Шкурідіна Є. Є. про зупинення виконання додаткового рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 липня 2021 року.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 04 січня 2022 року.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:	В. А. Стрільчук	
 	 	
 	В. М. Ігнатенко	
 	 	
 	С. О. Карпенко