УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №285/1098/21 Головуючий у 1-й інст. Коцюба О. М. 
Категорія 70 Доповідач Коломієць О. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді         Коломієць О.С.
суддів         Шевчук А.М, Павицької Т.М.
з участю секретаря 
судового засідання         Дяченко Ю.Ю. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №285/1098/21 за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів
за апеляційною  скаргою  ОСОБА_1 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 18 травня 2021 року, яке ухвалено суддею Коцюбою О.М. у м. Новоград-Волинському

в с т а н о в и в:

У березні 2021 року позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просила змінити розмір аліментів, які сплачує відповідач на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому зазначила, що за рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 29.09.2016 відповідач сплачує аліменти на утримання дитини в розмірі 766 грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно.
При цьому посилається на те, що визначена судом сума аліментів не є достатньою для задоволення повсякденних потреб дитини. Натомість з моменту ухвалення рішення про стягнення аліментів, майновий стан відповідача значно покращився, оскільки він на даний час проживає та працює за кордоном, що свідчить про отримання ним високого рівня доходу. З урахуванням вищевикладеного позивач просить змінити розмір аліментів та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 5000 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням  Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 18 травня 2021 рокупозов задоволено частково. Вирішено стягувати із  ОСОБА_2  на користь  ОСОБА_1  аліменти на неповнолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення донькою ОСОБА_4 повноліття – ІНФОРМАЦІЯ_2 . У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Виконавчий лист про стягнення із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за № 285/2222/16-ц від 24.10.2016 року, вирішено анулювати. 
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове судове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі і стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 5000 грн. щомісячно. 
На підтвердження доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не врахував та належним чином не дослідив наявну у справі інформацію отриману з Державної прикордонної служби України про тривалі періоди перебування відповідача за кордоном, що свідчить про його істотні матеріальні можливості, оскільки він проживає та працює в країнах Європи. Також наявність у відповідача у повторному шлюбі малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , не свідчить про те, що саме відповідач утримує цю дитину. 
Правом подати відзив на апеляційну скаргу відповідач не скористався.
В судове засідання учасники справи не з`явилися, хоча про дату час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від представника позивача – адвоката Радзивіла В.О. до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі сторони позивача. 
За приписами ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції   відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей  про   вручення   йому  судової  повістки  або  за  його клопотанням,  коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце  розгляду  справи,  не перешкоджає розгляду справи. 
З урахуванням наведеного, колегія суддів здійснює розгляд справи за відсутності всіх учасників справи, які не з`явились в судове засідання та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Так, судом встановлено, що  ОСОБА_1 та  ОСОБА_2  є батьками неповнолітньої доньки  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1  (а.с.13). 
Згідно рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 29 вересня 2016 року з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1  стягуються аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 766 грн щомісячно, починаючи з дня подачі заяви, тобто з 10.08.2016 і до повноліття дитини.
30 квітня 2021 року ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 , про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане Новоград-Волинським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) 30.04.2021, актовий запис № 96 (а.с.64).
Відповідач також має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.27,28). 
Згідно інформації, наданої Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 27.04.2021  щодо перетинання державного кордону України ОСОБА_1 в період з 05 березня 2018 року по 27 квітня 2021 року, вбачається, що відповідач неодноразово перетинав державний кордон України (а.с.58).
Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача в частині зміни розміру аліментівє обґрунтованими та нею частково доведено умови, передбачені ст. 192 СК України, для збільшення розміру раніше присуджених аліментів. 
Такий висновок суду є вірним виходячи з наступного.
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до статей  150, 180 СК України  батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Частинами 1,3 ст. 181 СК України  визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи зміст статей  181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний Кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК тільки вказує на можливість зміни раніше встановлений розмір аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). 
З урахуванням вищевикладеного, враховуючи матеріальний стан позивача, відповідача, право дитини на аліменти, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати її до повноліття, як спосіб захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності та розвитку, суд першої інстанції надав належну оцінку наявним доказам та прийшов до вірного висновку про наявність підстав для збільшення розміру аліментів на утримання дитини до 2000 грн. щомісячно. При цьому, судом було враховано, що матеріальне становище відповідача значно покращилось з моменту ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дитини, зміну його сімейного стану та перебування на утриманні ще однієї малолітньої дитини, а тому рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.
Доводи апеляційної скарги в частині неврахування судом під час ухвалення рішення суду інформації з Державної прикордонної служби України про тривалі періоди перебування відповідача за кордоном є безпідставними, оскільки перетин кордону відповідачем у період з 05.03.2018 по 27.04.2021 не свідчить про спроможність останнього сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі. 
Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду, обґрунтовано викладені в мотивувальній частині рішення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення  з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 18 травня 2021 року- без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повний текст постанови складено 19 жовтня 2021 року.

Головуючий                                                Судді