П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/18314/20 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Липа В.А.   
Суддя-доповідач -  Сапальова Т.В.   
15 листопада 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сапальової Т.В. 
суддів:  Капустинського М.М.  Смілянця Е. С. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України про визнання дій протиправними, зобов`язання провести перерахунок та здійснити доплату одноразової грошової допомоги, 
В С Т А Н О В И В :
в жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України про визнання протиправними дій Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби без урахування до складу грошового забезпечення, з якого обчислено розмір одноразової грошової допомоги при звільненні, щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889; зобов`язання відповідача провести ОСОБА_1 перерахунок та  доплату належної одноразової грошової допомоги у зв`язку із звільненням з військової служби за 29 повних календарних років служби з врахуванням всіх складових грошового забезпечення за останньою посадою на день звільнення - включення щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, до складу грошового забезпечення, з якого обчислено розмір одноразової грошової допомоги при звільненні,  в сумі 94762,57 грн.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року позов задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889, до складу грошового забезпечення, з якого обчислено розмір одноразової грошової допомоги при звільненні; зобов`язано Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку зізвільненням з військової служби за 29 повних календарних років служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889, до складу грошового забезпечення, з якого обчислено розмір одноразової грошової допомоги при звільненні, з урахуванням раніше виплачених сум.
Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає про те, що позивач пропустив місячний строк звернення до суду, передбачений ч.5 ст.122 КАС України. Крім того, апелянт стверджує, що щомісячна додаткова грошова винагорода не є виплатою постійного характеру, її розмір не є фіксованим, а виплата не є щомісячною, тому відсутні підстави для її врахування при обчисленні одноразової грошової допомоги при звільненні.
Відзив позивача на апеляційну скаргу на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду не надходив, що відповідно до ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач проходив військову службу у Збройних силах України на посаді начальника управління забезпечення Центрального бронетанкового управління Збройних Сил України Озброєння Збройних Сил України.
Відповідно до витягу із наказу командира  військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №281 від 21.12.2017 №282 полковника ОСОБА_1 з 21.12.2017 виключено із списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення.
На підставі наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 21.12.2017 №282 позивачу виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за 29 календарних років у розмірі 157937,63 грн.
ОСОБА_1 звернувся до відповідача із  заявою про перерахунок та доплату одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, яку позивач отримував під час проходження військової служби.
Листом від 01.10.2020 №305/1790 (а.с.22-23) Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України відмовило позивачу у проведенні перерахунку одноразової грошової допомоги при звільненні, оскільки на момент звільнення ОСОБА_1 додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців ЗСУ визначалися постановою КМУ №1294 від 07.11.2007.
Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом у даній справі.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач протиправно не включив до складу грошового забезпечення, з якого нараховано позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні, щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою №889.
Відмовляючи в задоволенні позову в іншій частині, суд першої інстанції виходив з того, що не наділений повноваженням здійснювати розрахунки розміру доплат сум одноразової грошової допомоги позивачу, оскільки це віднесено до виключної компетенції відповідача.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей, права, пільги та соціальні гарантії військовослужбовців визначені Законом України від 20.12.1991 року №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-XII в редакції, чинній на момент звільнення позивача з військової служби).
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
Ч.2 ст.9 Закону №2011-XII  передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до ч.2 ст.15 Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Згідно з ч.4 ст.9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, питання складу грошового забезпечення військовослужбовців було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі № 522/2738/17, яка у постанові від 06.02.2019 дійшла висновку про те, що до грошового забезпечення військовослужбовців, як обрахункової величини, не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.
Постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 №161 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889" для військовослужбовців, зокрема, Збройних Сил України (крім тих, що зазначені у підпункті 1 пункту 1 цієї постанови, та військовослужбовців строкової військової служби) запроваджений новий вид забезпечення - щомісячна додаткова грошова винагорода у таких розмірах: з 1 квітня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 20% місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 40% місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 60% місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 80% місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 року - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.
Порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, визначеної Постановою №889, регулюється також Інструкцією про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністра оборони України №550 від 24.10.2016 (чинної на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Інструкція №550).
П.2 Інструкції №550 передбачено категорії військовослужбовців, яким здійснюється виплата винагороди та її розміри.
Виходячи зі змісту Постанови №889 та Інструкції №550 щомісячна додаткова грошова винагорода виплачується усім категоріям військовослужбовців.
Відповідно до пп. 2 п. 2 Інструкції №550 виплата винагороди здійснюється в таких розмірах на місяць, військовослужбовцям (крім зазначених у підпункті 1 цього пункту) до 60 % місячного грошового забезпечення.
Виплата винагороди здійснюється з того дня, з якого військовослужбовці стали до виконання обов`язків за посадами, але не раніше дня видання наказу про призначення, і до дня їх звільнення від виконання обов`язків за посадами включно (у тому числі й у разі тимчасового виконання обов`язків за посадами, до яких вони допущені наказами відповідних командирів (начальників)). Військовослужбовцям, які тимчасово вибули з військових частин зі збереженням посад за місцем служби, виплата винагороди не припиняється в разі вибуття: у відпустку зі збереженням грошового забезпечення - за час перебування у відпустці; на лікування - за час перебування на лікуванні (за період, коли їм виплачувалося грошове забезпечення) та за час звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою; у службове відрядження одиночним порядком, у тому числі на збори, курси, навчання, або в складі підрозділу - за час перебування у відрядженні (п. 4 Інструкції №550).
Таким чином, виплата щомісячної додаткової грошової винагороди згідно з Постановою №889 в розмірі 60% здійснюється з дня видання наказу про призначення на посаду і до дня звільнення. При цьому вказаний вид грошового забезпечення виплачується на постійній основі та не залежить від будь-яких додаткових критеріїв чи обставин, які військовослужбовець має виконати понад свої обов`язки (стрибки з парашутом, наліт годин тощо), а тому вона носить постійний характер.
Згідно з п.8 наказу Міноборони України від 12.02.2015 № 60 "Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2015 рік" щомісячне грошове забезпечення військовослужбовців виплачувати з розрахунку:
- основні види грошового забезпечення (оклад за військовим званням, посадовий оклад, надбавка за вислугу років);
- надбавка за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби (у відсотках посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років);
- премія особам рядового, сержантського та старшинського складу;
- щомісячна додаткова грошова винагорода: у розмірі 60 відсотків місячного грошового забезпечення на місяць - іншим військовослужбовцям (не зазначеним в абзацах сьомому - десятому цього пункту).
Аналогічним чином щомісячна додаткова грошова винагорода включалась до щомісячного грошового забезпечення військовослужбовців відповідно до наказу Міністра оборони України від 27.01.2016 № 44 "Про особливості виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України в 2016 році" та наказу Міністра оборони України від 09.02.2017 № 88 "Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2017 рік".
З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що додаткова грошова винагорода, визначена Постановою №889, у розмірі 60% грошового забезпечення є складовою місячного грошового забезпечення військовослужбовця, тому повинна включатися до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби.
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на правові висновки Верховного Суду у постанові від 13 жовтня 2020 року у справі №240/9504/19, згідно з якими відповідно до  Інструкції №260 та Інструкції №550 щомісячна додаткова грошова винагорода, яка передбачена Постановою №889, не входить до структури і складу місячного грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується й виплачується одноразова грошова допомога.
Водночас, положення  Інструкції №260 та Інструкції №550 про те, що винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення, не відповідає ч.2 ст.15 Закону №2011-XII, яка визначає, що одноразова грошова допомога виплачується в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення.
Відповідно до ч.3 ст.7 КАС України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
Крім того, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта щодо пропуску позивачем строку звернення до суду, оскільки згідно з матеріалами справи в грошовому атестаті позивача вказано суму одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби - 157937,63 грн, однак не зазначено види грошового забезпечення, з яких обчислено вказану суму (а.с.17-18).
Разом з тим про відмову у перерахунку одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, ОСОБА_1 повідомлено листом відповідача №305-1790 від 01.10.2020 (а.с.22-23).
При цьому в матеріалах справи відсутні докази, що Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України повідомило позивача про види грошового забезпечення, з яких обчислено суму одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, до листа №305-1790 від 01.10.2020.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла  висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року слід залишити без змін.  
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України залишити без задоволення, а  рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку з підстав, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
          
Головуючий	 	 	Сапальова Т.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Капустинський М.М.    Смілянець Е. С.