П О С Т А Н О В А
                                 І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2021 року                                                                                   м. Київ
 
  Справа № 757/19611/21
  Провадження: № 33/824/3961/2021
                                       
Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Невідома Т.О., 
 
за участі ОСОБА_1 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на постанову Печерського районного суду міста Києва від 24 травня 2021 року, винесену під головуванням судді Константінової К.Е., 
про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
 
в с т а н о в и л а :
 
Постановою Печерського районного суду міста Києва від 24 травня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнуто з  ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 грн.
Не погодившись із  таким судовим рішенням, 06 серпня 2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не дотримання вимог щодо всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, просив скасувати постанову Печерського районного суду міста Києва від 24 травня 2021 року та закрити провадження у справі на підставі ч. 1 ст. 247 КуПАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, ОСОБА_1 посилався на те, що  з моменту зупинки до моменту проведення огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер пройшло більше ніж 2 години,  а тому такий результат є недійсним. Також вказав, що прилад не виявив у нього стану сп`яніння. Не довіряючи приладу Драгер,  він, ОСОБА_1 неодноразово просив лікаря провести лабораторне дослідження сечі на вміст алкоголю, проте йому у цьому відмовили, що зафіксовано на відеозаписі. Також вказав на те, що протокол про адміністративне правопорушення був складений 10.03.2021 року, не дивлячись на те, що висновок про стан сп`яніння був виданий лише 19.03.2021 року. 
Подана апеляційна скарга містить також клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, обґрунтоване тим, що 21 травня  2021 року ним було подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи та відкладення розгляду справи, проте  вказана заява була залишена без задоволення. З матеріалами справи він, ОСОБА_1 , зміг ознайомитись лише 04 серпня 2021 року, вже після винесення оскаржуваної постанови. 
Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд виходить з наступного.
З матеріалів справи убачається, що розгляд справи судом першої інстанції було призначено на 24 травня 2021 року.
21 травня  2021 року ОСОБА_1 до суду першої інстанції було подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та перенесення судового засідання. 
По суті справу судом першої інстанції було розглянуто 24 травня 2021 року.
Відповідно ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, а згідно ст.248 цього Кодексу розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і судом, який розглядає справу, що також не дотримано суддею суду першої інстанції і відповідно унеможливлювало судовий розгляд справи.
Така загальна (основна) засада (принцип) судочинства як рівність всіх учасників судового процесу перед законом і судом забезпечує гарантії доступності правосуддя та реалізації права на судовий захист, закріпленого в ч. 1 ст. 55 Конституції України. Ця засада є похідною від загального принципу рівності громадян перед законом, визначеного ч. 1 ст. 24 Основного Закону, і стосується, зокрема, сфери судочинства. Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом передбачає єдиний правовий режим, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав (ст. 129 Конституції України, розділ I ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»).
Отже, присутність особи, яка має право брати безпосередньо участь і виступати в суді, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, у передбачений законом строк і порядок оскаржити постанову по справі, є невід`ємним правом (правом на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції), а для суддів усіх інстанції - важливим елементом законного і справедливого правосуддя.
Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (рішення ЄСПЛ у справах «Домбо Бехер Б.В. проти Нідерландів» (Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands) від 27.10.1993, заява № 14448/88, п. 33); «Анкерль проти Швейцарії» (Ankerl v. Switzerland) від 23.10.1996 р., заява № 17748/91, п. 38).
Залишивши без задоволення клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи та розглянувши справу по суті за його відсутності, суд першої інстанції порушив право ОСОБА_1 на захист.
Вказані підстави є поважними причинами пропущення строку на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду міста Києва від 24 травня 2021 року, а тому клопотання  ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження  підлягає задоволенню.
Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши письмові матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, доходжу висновку про задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення,  ОСОБА_1 10.03.2021 року о 02 год. 30 хв. в м. Києві по вул. Лютеранська, 34, всупереч п. 2.9А Правил дорожнього руху, керував автомобілем Мітсубіші, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився КНП КМНКЛ «Соціотерапія» результат - 0,23 %.
Суддя місцевого суду на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, висновку КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» - 0,23, відеозапису з місця події, визнав доведеним факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та в межах санкції вказаної статті визначив розмір стягнення.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, в точній відповідності з законом.
Згідно п. 2.5  ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Підстави та процедура проведення огляду на стан сп`яніння чітко регламентована ст. 266 КУпАП та «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
Підстави та процедура проведення огляду на стан сп`яніння чітко регламентована ст. 266 КУпАП та «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за текстом Інструкція).
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного сп`яніння. Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Відповідно до п.п. 2, 3 розділу ІІ Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України  є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно п.п. 15-17 розділу III інструкції, за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.
 Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду.
Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.
Відповідно до п.п. 20, 22 вказаного розділу Інструкції, висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.
Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.
З аналізу наведених положень Інструкції та КУпАП убачається, що акт медичного огляду та висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи. При цьому, огляд повинен бути проведений не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.
 Як убачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 194 296 відносно, ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції 10.03.2021 року о 02:30 год.
Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 001292 від 19.03.2021 року, складеному на підставі даних, що містяться в акті медичного огляду від  10.03.2021 року, ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, 023%.
Долучена ОСОБА_1 до апеляційної скарги копія акту медичного огляду № 001292 від 03.10.2021 року, на підставі якого був складений висновок щодо результатів медичного огляду,  свідчить про те, що даний акт був заповнений 10.03.2021 року о 03:40 год, проте підписаний лікарем-наркологом лише 19.03.2021 року.
Зі змісту даного акту убачається, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проводився лікарем-наркологом з використанням технічних засобів для визначення наявності або вимірювання вмісту етилового спирту у видихуваному повітрі, а саме Драгер алкотест 6820 (тест №8800) 10.03.2021 року о 05:00 год, результат огляду 0,00%. Обстеження через 20 хвилин не проводилось.
При цьому, у п. 20 акту зазначено, що за результатом огляду встановлено стан сп`яніння внаслідок вживання алкоголю.
Окрім того, з акту убачається, що з метою уточнення наявних речовин впливу лікарем-наркологом проводилась лабораторна діагностика сечі 10.03.2021 року та 12.03.2021 року.
Дата і час відбору 10.03.2021 року о 05:30 год.
Результати  лабораторних тестів № 675 негативно, № 212 виявлено 0,23 % етанолу. Лабораторне дослідження № 212 було проведено 12.03.2021 року, що підтверджується копією результату. Інформації щодо проведення чи не проведення лабораторного дослідження № 675 КНП «Київська міська наркологічна лікарня «Соціотерпія» надано не було.
Отже, акт медичного огляду та висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння був складений через 9 днів після проведення огляду, а не безпосередньо після огляду особи, як того вимагає Інструкція.
Матеріали справи свідчать, що висновок щодо перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння був складений на підставі лабораторного дослідження сечі №212, проведеного 12.03.2021 року, тобто, після двох днів з дня проведення огляду. При цьому, незрозумілим є складення висновку щодо результатів медичного огляду на підставі лабораторного дослідження, проведеного 12.03.2021 року, а не № 675, який також зазначений в акті медичного огляду № 001292. 
При цьому, наявний в матеріалах справи відеозапис, який розпочинається о 03:35 год та закінчується о 03:48 год, не містить фіксації обставин проведення огляду ОСОБА_1 ні за допомогою технічних засобів, ні за допомогою проведення лабораторного дослідження. Інший відеозапис, який розпочинається о 05:55 год.  свідчить про те, що після проходження  ОСОБА_1  медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння працівником поліції було складено та надано для ознайомлення протокол про адміністративне правопорушення. Відезапису щодо фіксування подій у проміжок часу з 03:48 год по 05:55 год. до адміністративних матеріалів не долучено. Об`єктивних даних щодо відібрання чи не відібрання у ОСОБА_1 біологічного середовища (сечі) матеріали справи не містять.
В будь-якому випадку, вирішуючи питання щодо наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 с. 130 КУпАП, суд зважає на те, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння як  за допомогою технічних засобів о 05:00 год, так і лабораторна діагностика о 05:30 год були проведені після спливу 2 годин з моменту встановлення працівниками поліції підстав для його здійснення, що суперечить ч. 2 ст. 266 КУпАП.
З огляду на наведені обставини та наявні в матеріалах справи докази, суд доходить висновку про те, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був проведений з порушенням вимог Інструкції та статті 266 КУпАП, атому такий огляд вважається недійсним, що спростовує факт керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.
На переконання суду апеляційної інстанції, наявні матеріали справи докази  не можуть беззаперечно свідчити про вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Однак, місцевий суд, приймаючи рішення про винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, формально послався на наявні в матеріалах справи докази, не надавши їм належної оцінки.
Статтею 62 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь та кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не доведено згідно з законом.
Європейський суд з прав людини у рішеннях від 07.11.2002 по справі «Лавентес проти Латвії» та від 08.02.2011 по справі «Берктай проти Туреччини» наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій».
 Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
З урахуванням наведеного, вважаю, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими,  а відтак постанова Печерського районного суду міста Києва від 24 травня 2021 року підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі ст. 247 КУпАП.
 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд 
 
П О С Т А Н О В И Л А :
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Печерського районного суду міста Києва від 24 травня 2021 року, якою  ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,  скасувати.
Провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                            Т.О. Невідома