ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року 
м. Київ
Справа №  911/2882/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
головуючий - Стратієнко Л.В.,
судді: Губенко Н.М., Кондратова І.Д., 
за участю секретаря судового засідання - Юдицького К.О.;

за участю представників:
позивача - Хоменко І.П.,
відповідача - Сіліної М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Яворина Бетріб»

на рішення Господарського суду Київської області
(суддя - Горбасенко П.В.)
від 04.06.2021
та постанову Північного апеляційного господарського суду
(головуючий - Шапран В.В., судді - Андрієнко В.В., Буравльов С.І.)
від 30.09.2021,

у справі за позовом  ОСОБА_1 
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Яворина Бетріб»
про стягнення вартості частки

В С Т А Н О В И В:

у листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ТОВ «Яворина Бетріб» про стягнення 3 513 755,70 грн вартості частини майна товариства, пропорційної його частці у статутному капіталі товариства.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з виплати йому вартості частини майна ТОВ «Яворина Бетріб» як учаснику, який вибув з товариства.

Рішенням Господарського суду Київської області від 04.06.2021, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2021, позов ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з ТОВ «Яворина Бетріб» на користь позивача 2 671 145,10 грн.

За висновками господарських судів вартість частини майна ТОВ «Яворина Бетріб», що належить до сплати ОСОБА_1 , пропорційна його частці у статутному капіталі в розмірі 17,55%, становить 2 671 145,10 грн. 

У жовтні 2021 року ТОВ «Яворина Бетріб» подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати вказані рішення, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Підставами для скасування судових рішень відповідач зазначає неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судами першої та апеляційної інстанцій. Стверджує, що судами    порушено статті 13, 77, 80, 99, 186, 236, 267, 270, 275, 277 ГПК України та не було враховано висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 09.09.2021 у справі №920/831/20, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2018 у справі №925/1165/14. Також суди не дослідили зібрані у справі докази та встановили вартість майна товариства майна на підставі недопустимих доказів і без проведення судової експертизи.

У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_1 вважає рішення Господарського суду Київської області та постанову Північного апеляційного господарського суду законними та обґрунтованими, просить залишити їх без змін. 

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши наявність зазначеної у касаційній скарзі підстави касаційного оскарження судових рішень (п. п. 1 та 4 ч. 2 ст. 287 ГПК України), дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

Як встановлено господарськими судами, 28.02.2000 Вишгородською районною державною адміністрацією Київської області зареєстровано ТОВ «Яворина Бетріб».

28.08.2013 рішенням загальних зборів учасників товариства затверджено нову редакцію статуту ТОВ «Яворина Бетріб», державну реєстрацію змін до якого проведено 29.08.2013. Учасниками ТОВ «Яворина Бетріб» були   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 

ОСОБА_1 володів 17,55% розміру статутного капіталу товариства, що становить 227 272,00 грн.

Нотаріально посвідченою заявою від 04.09.2019 позивач повідомив ТОВ «Яворина Бетріб» про свій вихід зі складу учасників товариства та просив повідомити йому про вартість його частки, надати обґрунтований розрахунок та копії документів, необхідних для розрахунку та виплати йому вартості його частки.

З метою здійснення оцінки майна товариства, позивач 27.08.2019 звернувся до суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Консалтингова компанія «Парето».

Відповідно до звіту ТОВ «Консалтингова компанія «Парето» №266/19 від 31.08.2019 ринкова власність об`єкту оцінки станом на 27.08.2019 (вартість сукупності всіх часток учасників ТОВ «Яворина Бетріб») складає 20 021 400,00 грн, а вартість частки позивача, яка становила 17,55% статутного капіталу товариства, оцінена у сумі 3 513 755,70 грн. 

Посилаючись на висновки звіт ТОВ «Консалтингова компанія «Парето» №266/19 від 31.08.2019, позивач просив стягнути з відповідача ринкову вартість частини майна товариства, пропорційну його частці у статутному капіталі, у розмірі 3 513 755,70 грн.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позову, стверджував, що звіт №266/19 від 31.08.2019 про оцінку майна ТОВ «Яворина Бетріб», виконаний на замовлення позивача, не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки.

З огляду на викладене, ТОВ «Яворина Бетріб» звернулося до суб`єкта оціночної діяльності ПП «МНТЦ «Транссервіс-1», відповідно до звіту якого від 04.09.2019 ринкова вартість 100% статутного капіталу товариства станом на 04.09.2019 складала 6 700 000,00 грн. Ринкова вартість частки ОСОБА_1 в статутному капіталі ТОВ «Яворина Бетріб» станом на 04.09.2019 становить 1 175 850,00 грн.

Відповідно до рецензії Всеукраїнської громадської організації «Союз експертів України» від 21.11.2019, до звіту ТОВ «Консалтингова компанія «Парето» №266/19 від 04.09.2019 були зауваження, зокрема: оцінювачем не роз`яснено походження інформації про технічний стан обладнання, передавальних пристроїв та нерухомості; в таблиці 10.1 (стор. 36) звіту для частини майна не вказано первісної вартості; знижку на торг для об`єкта порівняння під номером 2 взято на рівні 10%, що відрізняється від знижки, яка прийнята для інших об`єктів порівняння, без роз`яснення причин такого вибору знижки.

Враховуючи наявність зауважень до звіту ТОВ «Консалтингова компанія «Парето», позивач звернувся до вказаної експертної установи з метою доопрацювання звіту про оцінку майна. Згідно з висновком останнього від 07.02.2020 дійсна ринкова вартість об`єкту оцінки (сукупність всіх часток учасників ТОВ «Яворина Бетріб») станом на 04.09.2019 склала 15 220 200,00 грн, а частку позивача пропорційну розміру його частки в статутному капіталі, яка становить 17,55%, оцінено в розмірі 2 671 145,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Статтями 116 Цивільного кодексу України та статтею 24 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» передбачено право учасника товариства, частка якого у статутному капіталі товариства становить менше 50 відсотків, вийти з товариства у будь-який час без згоди інших учасників.

Відповідно до частин п`ятої - дванадцятої статті 24 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» учасник вважається таким, що вийшов з товариства, з дня державної реєстрації його виходу. Вихід учасника з товариства, внаслідок якого у товаристві не залишиться жодного учасника, забороняється.

Не пізніше 30 днів з дня, коли товариство дізналося чи мало дізнатися про вихід учасника, воно зобов`язане повідомити такому колишньому учаснику вартість його частки, надати обґрунтований розрахунок та копії документів, необхідних для розрахунку. Вартість частки учасника визначається станом на день, що передував дню подання учасником відповідної заяви у порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

Товариство зобов`язане протягом одного року з дня, коли воно дізналося чи мало дізнатися про вихід учасника, виплатити такому колишньому учаснику вартість його частки. Статутом товариства, що діє на момент виходу учасника, може встановлюватися інший строк для здійснення такої виплати.

Вартість частки учасника визначається, виходячи з ринкової вартості сукупності всіх часток учасників товариства, пропорційно до розміру частки такого учасника.

За погодженням учасника товариства, який вийшов, та товариства, зобов`язання зі сплати грошових коштів може бути замінено зобов`язанням із передачі іншого майна.

Товариство виплачує учаснику, який вийшов з товариства, вартість його частки або передає майно лише пропорційно до розміру оплаченої частини частки такого учасника.

Товариство зобов`язане надавати учаснику, який вийшов з товариства, доступ до документів фінансової звітності, інших документів, необхідних для визначення вартості його частки.

Статутом товариства можуть бути передбачені інші строк, порядок, розмір та спосіб проведення розрахунків з учасником, що виходить з товариства, а також порядок вибору суб`єкта оціночної діяльності. Відповідні положення можуть бути внесені до статуту, змінені або виключені з нього одностайним рішенням загальних зборів учасників, у яких взяли участь всі учасники товариства. 

Статут ТОВ «Яворина Бетріб» містить аналогічні положення, що регулюють вихід учасника з товариства.

Так відповідно до п. 22.2 статуту ТОВ «Яворина Бетріб» учасник має право вийти з товариства, повідомивши товариство про свій вихід не пізніше, ніж за три місяці до виходу.

За приписами п. п. 6.1.1, 10.1, 11.1, 13.1, 13.2, 13.8, 20.1, 20.2 та 22.2 статуту ТОВ «Яворина Бетріб» учасниками товариства є: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 .

До моменту реєстрації учасники зобов`язуються внести не менше 50% статутного капіталу товариства. Залишок своєї частки внести протягом року після дати створення.

Товариство є юридичною особою відповідно до законодавства України, має відокремлене майно, самостійний баланс, розрахунковий та інші, в т. ч. і валютний, рахунки в установах банків. Товариство набуває прав юридичної особи з моменту його реєстрації в порядку, встановленому законодавством України.

Товариство є власником: коштів та майна, переданих йому учасниками товариства у власність, як внесок до статутного капіталу; продукції, виробленої товариством в результаті господарської діяльності; отриманих доходів; іншого майна, придбаного на підставах, не заборонених законодавством України.

Статутний капітал товариства в розмірі 1 295 000,00 грн сформований грошовими внесками та розподіляється між засновниками таким чином: ОСОБА_2 вносить 642 708,50 грн, що становить 49,63% статутного капіталу товариства; ОСОБА_3 вносить 425 019,00 грн, що становить 32,82% статутного капіталу товариства; ОСОБА_1 вносить 227 272,00 грн, що становить 17,55% статутного капіталу товариства. Статутний капітал формується в порядку, передбаченому пп. 6.1.1 статуту.

За рішенням зборів учасників розмір статутного капіталу може збільшуватись шляхом відповідних відрахувань від прибутку товариства після його розподілу, за рахунок додаткових внесків учасників або залучення нових учасників. Часткова участь учасників у статутному капіталі може змінюватись за рішенням збрів учасників.

При виході учасника з товариства йому сплачується вартість майна товариства, пропорційно його частці у статутному капіталі. Виплата проводиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до дванадцяти місяців з дня виходу. На вимогу учасника та за згодою товариства вклад може бути повернений повністю або частково в натуральній формі. Якщо внесок до статутного капіталу був здійснений шляхом передання права користування майном, відповідне майно повертається учасникові без виплати винагороди. Учаснику, який вибув, також сплачується належна йому частка прибутку, одержаного товариством в даному році до моменту його виходу.

Позивачем в межах передбачених статутом строків внесено до статутного фонду ТОВ «Яворина Бетріб» грошові кошти в сумі 227 272,00 грн, що підтверджується копіями квитанцій до прибуткового касового ордеру, наданих до матеріалів справи.

Згідно з частиною першою статті 190 Цивільного кодексу України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Частиною першою статті 66 та статтею 139 Господарського кодексу України встановлено, що майно підприємства становлять речі та інші цінності (включаючи нематеріальні активи), які мають вартісне визначення, виробляються чи використовуються у діяльності суб`єктів господарювання та відображаються в їх балансі або враховуються в інших передбачених законом формах обліку майна підприємства.

Отже, вартість частини майна товариства, що підлягає виплаті, повинна відповідати вартості активів товариства за вирахуванням вартості його зобов`язань (тобто вартості чистих активів), пропорційній до частки учасника в статутному капіталі товариства.

За наявності спору між учасником товариства та самою юридичною особою щодо визначення вартості майна останньої, учасник товариства має право вимагати проведення з ним розрахунків на підставі дійсної (ринкової) вартості майна товариства, а не на підставі вартості, за якою майно обліковується у товаристві. Взяття майна на облік за певною вартістю є односторонньою вольовою дією товариства, яка не може бути беззаперечним доказом дійсної вартості майна. Сторони можуть доводити дійсну вартість майна будь-якими належними доказами. До таких доказів належать, у тому числі, висновки експертів.

Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 24.04.2018 у справі №925/1165/14.

Враховуючи необхідність визначення дійсної вартості чистих активів ТОВ «Яворина Бетріб» та поданих учасниками справи різних за висновками експертиз за клопотанням відповідача було призначено судову експертизу. Проте, експертне дослідження не виконано у зв`язку з ненаданням відповідачем необхідних документів.

Оцінивши надані сторонами докази на підтвердження ринкової вартості майна ТОВ «Яворина Бетріб» для визначення частки, що належить до сплати ОСОБА_1 , місцевий господарський суд, з яким погодився і апеляційний суд, при ухваленні оскаржуваних рішень врахував доопрацьований звіт про оцінку майна ТОВ «Консалтингова компанія «Парето» від 07.02.2020.

За висновком рецензента ОСОБА_4 доопрацьований звіт ТОВ «Консалтингова компанія «Парето» в цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, але має незначні недоліки, що не вплинули на достовірність оцінки.

З огляду на недотримання у звіті ПП «МНТЦ «Транссервіс-1» положень п. 56 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», а також враховуючи відсутність формулювання об`єкта дослідження, пояснень щодо розрахованих показників, господарські суди дійшли висновку про неналежність такого звіту як доказу вартості майна товариства. 

Також відповідно до рецензії Всеукраїнської громадської організації «Союз експертів України» від 21.11.2019 щодо звіту ПП «МНТЦ «Транссервіс-1» від 04.09.2019 були виявлені  зауваження, а саме: відсутність переліку вихідних даних для оцінки та аналізу кількості та якості вихідної інформації; формулювання об`єкта оцінки; аналіз фінансово-господарської діяльності підприємства є формальним, оскільки відсутні пояснення до розрахованих оцінювачем показників; відсутність обґрунтування відмови від переоцінки оборотних активів та зобов`язань оцінюваного підприємства, згідно з вимогами НСОЗ.

За твердженням скаржника судами попередніх інстанцій не було враховано висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 09.09.2021 у справі №920/831/20, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2018 у справі №925/1165/14 . 

Верховний Суд, проаналізувавши вказані постанови, висновки, в яких, на думку скаржника, не було враховано судами при ухваленні оскаржуваних рішень, встановив, що застосування судами попередніх інстанцій норм права в оскаржуваних рішеннях не суперечить висновкам суду касаційної інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що суди попередніх інстанцій надали належну правову оцінку зібраним у справі доказам щодо визначення вартості майна ТОВ «Яворина Бетріб» для визначення частки, що належить до сплати ОСОБА_1 .

При розрахунку вартості частини майна ТОВ «Яворина Бетріб», що підлягає виплаті позивачу з огляду на його вихід зі складу учасників товариства, взяв до уваги наявний в матеріалах справи наданий позивачем  як доказ дійсної (ринкової) вартості майна товариства доопрацьований звіт про оцінку майна ТОВ «Консалтингова компанія «Парето» від 07.02.2020.

З огляду на непроведення у справі судових експертиз, відсутність в матеріалах справи інших належних доказів дійсної (ринкової) вартості нерухомого майна ТОВ «Яворина Бетріб», а також доказів в спростування визначеної у звіті про оцінку майна ТОВ «Консалтингова компанія «Парето» від 07.02.2020 дійсної (ринкової) вартості майна ТОВ «Яворина Бетріб», господарські суди правильно визнали цей висновок належним та допустимим доказом у справі.

Отже господарські суди при здійсненні розрахунку вартості частини майна ТОВ «Яворина Бетріб», що підлягає виплаті позивачу пропорційно його частці у статутному капіталі товариства, врахував визначену у наданому позивачем звіті про оцінку майна загальну суму ринкової вартості майна ТОВ «Яворина Бетріб», що відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду у постанові від 24.04.2018 у справі № 925/1165/14 та Верховного Суду у постанові від 09.09.2021 у справі №920/831/20.

З огляду на викладене, Верховний Суд вважає безпідставними та не бере до уваги посилання скаржника на неправильне застосування судами ст. 24 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», без врахування висновків у постановах Верховного Суду від 09.09.2021 у справі №920/831/20, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2018 у справі №925/1165/14.

Підлягають відхиленню і аргументи скаржника про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права при оцінці доказів, а саме поданих сторонами звітів про оцінку майна. 

Вказані доводи касаційної скарги зводяться до намагання скаржника спонукати суд касаційної інстанції здійснити переоцінку доказів у справі і встановити по новому фактичні обставини справи, визнавши доведеність скаржником фактів, покладених ним в основу касаційної скарги, що виходить за межі компетенції суду касаційної інстанції відповідно до статті 300 ГПК України.

З приводу підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 4 частини 2 статті 287 ГПК України, який, зокрема, відсилає до пункту 1 частини 3 статті 310 цього Кодексу, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 2 статті 287 цього Кодексу.

Таким чином, за змістом пункту 1 частини 3 статті 310 ГПК України достатньою підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є не саме по собі порушення норм процесуального права, недослідження судом зібраних у справі доказів, а зазначене процесуальне порушення у сукупності з належним обґрунтуванням скаржником заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 2 статті 287 цього Кодексу.

Тобто процесуальний закон пов`язує право суду касаційної інстанції скасувати судове рішення з підстав недослідження зібраних у справі доказів за обов`язкової умови попереднього встановлення обґрунтованості підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 2 статті 287 ГПК України.

Натомість скаржник не довів обґрунтованості заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктом 1, 2 частини 2 статті 287 ГПК України, що виключає можливість скасування судових рішень з цієї підстави.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.

За змістом статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки наведені скаржником підстави касаційного оскарження не отримали підтвердження під час касаційного провадження, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

З огляду на те, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, згідно з ст. 129  ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.  

Керуючись ст. ст. 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Яворина Бетріб» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 04.06.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2021  у справі № 911/2882/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                      Л. Стратієнко

Судді                                                                                                  Н. Губенко

І. Кондратова