Ухвала
12 жовтня 2021 року
м. Київ
справа №753/4069/20
провадження №51-4793ск21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                   ОСОБА_1 ,
суддів:                              ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 , 
вивчивши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 – адвоката                  ОСОБА_5 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 18 листопада 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 04 серпня 2021 року,
встановив:
У касаційній скарзі захисник порушує питання про перегляд зазначених судових рішень у касаційному порядку на підставі, передбаченій п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК, касаційний суд дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог вказаної статті.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі вказується обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. 
Як убачається зі змісту касаційної скарги, захисник порушує питання про зміну оскаржуваних судових рішень через незастосування судами закону, який підлягав застосуванню – ст. 75 КК, однак не наводить обґрунтування неправильного застосування судами закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою зміну вироку та ухвали з підстави, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення ст. 413 цього Кодексу.
Фактично суть доводів у касаційній скарзі адвоката ОСОБА_5 зводиться до незгоди із призначеним районним судом засудженому ОСОБА_4 покаранням,  з яким погодився й апеляційний суд, у розмірі, передбаченому санкцією ч. 1                    ст. 187 КК, у зв`язку з його невідповідністю ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість, однак, покликаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого ОСОБА_4 , захисник не наводить у скарзі обґрунтувань у чому саме полягає явна несправедливість заходу примусу,  з урахуванням положень ст. 414 КПК, що і є підставою для зміни оскаржуваних  рішень відповідно до  п. 3 ч. 1  ст. 438 цього Кодексу.
Не вказує останній і на конкретні порушення вимог норм матеріального та процесуального права, які, на  його думку, були допущені апеляційним судом при перевірці вироку за аналогічними доводами сторони захисту в апеляційній скарзі, зважаючи на приписи статей 404, 409, 419 КПК, та не зазначає на які саме доводи цієї скарги не було надано відповіді судом апеляційної інстанції, а відтак, й немає обґрунтування незаконності судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху і надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.
На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргузахисника засудженого ОСОБА_4 – адвоката                 ОСОБА_5 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 18 листопада 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 04 серпня 2021 року залишити без руху й надати йому строк для усунення вказаних недоліків упродовж семи днів із дня отримання копії даної ухвали.
У разі неусунення недоліків в установлений строк скарга буде йому повернута.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                            ОСОБА_2                      ОСОБА_3