Постанова 
Іменем України
 
09 грудня 2021 року      
                                                 
м. Київ 
 
провадження № 22-ц/824/14514/2021
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач), 
суддів: Желепи О.В., Кравець В.А., 
 
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 
 
на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва про передачу справи на розгляд до іншого суду
 
від 13 серпня 2021 року
 
у складі судді Козленко Г.О. 
 
у цивільній справі №760/20947/21 Солом`янського районного суду м. Києва
 
за позовом ОСОБА_1 
 
до ОСОБА_1 ,
 
третя особа - Орган опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації,
 
про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів,
 
                                                В С Т А Н О В И В:
 
09 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва з вищевказаним позовом. 
 
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 13 серпня 2021 року справу передано на розгляд іншого суду з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України.
 
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, позивачка звернулася до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з порушенням норм процесуального права.
Як на підставу скасування ухвали суду вказувала, що суд дійшов помилкового висновку про передачу справи на розгляд до іншого суду, оскільки не врахував, що вона є внутрішньо переміщеною особою, перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, а відповідач також проживає в Солом`янському районі м. Києві
Судом також не враховано, що положення ч. 1 ст. 28 ЦПК України передбачають право позивача у даних правовідносинах подати позов за місцем свого перебування.
За вказаних обставин просила скасувати ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 13.08.2021 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
За приписами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про передачу справи до іншого суду розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Передаючи справу на розгляд до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, суд першої інстанції виходив з того, що дана справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) даного суду за місцем реєстрації позивача по АДРЕСА_1 та відповідно до розпорядження Голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 «Про визначення територіальної підсудності справ», яким підсудність справ Центрально-Міського суду м. Горлівка визначено за Слов`янським міськрайонним судом Донецької області.
Суд також виходив з того, що довідка про взяття на облік позивачки як внутрішньо переміщеної особи не є документом, який підтверджує її зареєстроване місце перебування у  АДРЕСА_2 .
Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону.
Судом першої інстанції встановлено, що позивачка має статус внутрішньо переміщеної особи. Відповідно до довідки про взяття на облік позивача, як внутрішньо переміщеної особи від 11 липня 2016 року, місце перебування позивачки за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 9).
Згідно копії паспорта позивачки, остання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7 на звороті).
Відповідно до  Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.
За таких обставин висновок суду першої інстанції про те, що довідка про взяття на облік позивачки як внутрішньо переміщеної особи не підтверджує її зареєстроване місце перебування у м. Києві є помилковим.
При цьому вдавшись до аналізу положень Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» суд не звернув уваги, що Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» є спеціальним законом щодо статусу вказаних осіб, який підлягає застосуванню.
Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 29.07.2019 у справі              №409/2636/17, де Верховний Суд зазначив, що, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, необхідно також враховувати імперативні положення спеціального Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», згідно ст. 5 якого довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у ст.1 цього Закону.
За наведених обставин, позивачка має право, як внутрішньо переміщена особа, місце перебування якої зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , що відноситься до території Солом'янського району м. Києва, подавати позов до суду за місцем реєстрації її перебування.
Наведене у свою чергу свідчить про підсудність даної справи Солом'янському районному суду м. Києва.
Судом також не враховано загальні правила підсудності визначені ст. 27 ЦПК України, та положення ч. 10 ст. 187 ЦПК України, якою визначено, що якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом ОСОБА_1 зазначила відоме їй місце зареєстроване місце проживання відповідача: АДРЕСА_3 , а також зазначила, що фактична адреса проживання відповідача за довідкою внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_2 . Водночас, не надала доказів, що відповідач є внутрішньо переміщеною особою. 
На виконання приписів частини 6 статті 187 ЦПК України суд першої інстанції звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування)   ОСОБА_1 , а саме до ДМС України.
В матеріалах справи міститься інформація за №67746276 від 14.08.2021 щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , в якій зазначено, що за введеним запитом такої людини не знайдено (а.с. 13). Тобто, отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача.
Таким чином, з огляду на приписи частини 10 статті 187 ЦПК України суд першої інстанції повинен був вирішив питання про відкриття провадження та в подальшому здійснювати виклик відповідача через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
Разом з тим, суд вищевказаного не врахував і постановив помилкову ухвалу про передачу справи на розгляд іншому суду.
Враховуючи наведене, доводи, викладені в апеляційній скарзі, що ухвала суду першої інстанції про передачу справи до іншого суду є безпідставною та перешкоджає подальшому провадженню у справі, колегія суддів вважає обґрунтованими.
 
Відповідно до ч. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України порушення норм процесуального права, яке призвело до помилковості ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 369, 374, 379, 383, 384, 389 ЦПК України, 
 
                                                        П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
 
Ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 13 серпня 2021 року про передачу справи на розгляд до іншого суду - скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий                                                                                                               О.Ф. Мазурик
Судді                                                                                                                            О.В. Желепа
                                                                                                                                      В.А. Кравець