Справа № 127/12349/21
Провадження № 22-ц/801/2396/2021
Категорія: 53
Головуючий у суді 1-ї інстанції Жмудь О. О.
Доповідач:Матківська М. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року	Справа № 127/12349/21	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі:
Головуючого: Матківської М. В.
Суддів: Міхасішина І. В., Сопруна В. В.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09 вересня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія», ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
Рішення постановив суддя Жмудь О. О.
Рішення постановлено у м. Вінниці
Повне судове рішення складено 09 вересня 2021,

Встановив:

У травні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ТДВ «Міжнародна страхова компанія» та ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 18 листопада 2020 року о 18 год 43 хв у м. Вінниці по вул. Чорновола, 9 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки AUDI A6, номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом HONDA CR-V, номерний знак НОМЕР_2 , під його керуванням, що зупинився попереду, та який внаслідок цього допустив зіткнення з транспортним засобом TOYOTA AVENSIS, номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження та було завдано матеріальних збитків.
Постановою Вінницького міського суду від 25 січня 2021 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн.
08 грудня 2020 року він звернувся із заявою до ТДВ «Міжнародна страхова компанія» про виплату страхового відшкодування. 
Ремонт його автомобіля було проведено на станції технічного обслуговування у ФОП ОСОБА_4 із використанням б/у запчастин. Загальна вартість проведення ремонтних робіт разом з вартістю запчастин становить 131 589,50 грн.
Страховою компанією йому було надіслано відповідь про погодження розміру страхового відшкодування у розмірі 70 900,26 грн. Проте до теперішнього часу кошти йому не виплачені.
Крім погодженої суми страхового відшкодування із ТДВ «Міжнародна страхова компанія» підлягають стягненню 3% річних за період з 09 березня 2021 року до 13 травня 2021 року в сумі 378,78 грн. та інфляційні втрати за березень та квітень 2021 року в сумі 1701,60 грн. 
Також з страхової компанії підлягає стягненню завдана йому моральна шкода у розмірі 1000,00 грн., оскільки затягування відповідачем виплати страхового відшкодування є порушенням зобов`язань за договором страхування, що призвело до душевних хвилювань та вимагало додаткових зусиль і часу, а також вплинуло на особисті, сімейні стосунки.
Відповідач ОСОБА_1 має відшкодувати йому різницю між реально витраченими коштами на відновлення та ремонт транспортного засобу і розміром страхового відшкодування, яке має виплатити страхова компанія, що становить 60 689,24 грн. 
Крім того, відповідачем ОСОБА_1 йому завдано моральної шкоди, яку він оцінює в 30 000,00 грн., яка полягає в тому, що його автомобіль отримав значних пошкоджень, у зв`язку з чим він позбавлений можливості використовувати його за призначенням та змушений постійно користуватись послугами таксі. Його професійні обов`язки передбачають постійні проведення різного роду переговорів та зустрічей, на які він має прибути вчасно, а використання таксі не завжди гарантує та забезпечує таку можливість, що в свою чергу негативно впливає на взаємовідносини в професійному плані та має негативний вплив на репутацію. Постійні переживання та нервовий стрес, викликані внаслідок даної ситуації, призвели до погіршення його самопочуття та стану здоров`я. Також сімейний бюджет довелося спрямувати на ремонт пошкодженого в результаті ДТП автомобіля. Це все спричинило виникнення пригніченого стану, внаслідок чого він почав до всього нервово ставитися. Від такого стану та недоцільного використання сімейних грошей, крім нього, постраждали і члени його родини, що призвело до розладу стосунків у родині. Крім того, на тривалий час після ДТП його та його сім`ї довелось пересісти на громадський транспорт, що викликало суттєві незручності у пересуванні. Багато справ, запланованих раніше, що потребували пересування автотранспортом довелося відкласти, а від деяких з них взагалі змушений був відмовитись, що спричинило проблеми з роботою. Також у зв`язку з пошкодженням автомобіля в результаті ДТП зменшилась його ринкова вартість, оскільки жоден покупець не зацікавлений у придбанні автомобіля після ДТП за повною ринковою вартістю аналогічного неушкодженого авто.
У зв`язку з цим позивач просив стягнути з ТДВ «Міжнародна страхова компанія» на його користь 73 980,64 грн., а з ОСОБА_1 – 90 689,24 грн.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09 вересня 2021 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ТДВ «Міжнародна страхова компанія» на користь ОСОБА_2 суму страхового відшкодування за наслідками дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 70 900,26 грн., три відсотки річних в сумі 378,78 грн., інфляційні збитки в сумі 1701,60 грн., а також – 1000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок невиплати страхового відшкодування.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 60 689,24 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та 3000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Стягнуто з ТДВ «Міжнародна страхова компанія» на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 823,35 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 578,22 грн.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 , пославшись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповноту встановлених обставин, які мають значення для справи та неправильну оцінку доказів у справі, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до ТДВ «Міжнародна страхова компанія» задовольнити в сумі страхового відшкодування відповідно до поліса страхового відшкодування в розмірі 130 000,00 грн., а позов до нього задовольнити в розмірі 1589,50 грн. (сума, яка перевищує страховий ліміт); в іншій частині рішення суду залишити без змін.
Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що погодження ТДВ «Міжнародна страхова компанія» розміру страхового відшкодування в сумі 70 900,26 грн. носить формальний характер та не відповідає встановленому зобов`язанням та законному відшкодуванню суми відповідно до страхового полісу в розмірі ліміту страхового відшкодування в сумі 130 000,00 грн.
Представник позивача ОСОБА_2 – адвокат Мишковська Т. М. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції – залишити без змін та стягнути на користь позивача понесені судові витрати на правову допомогу в апеляційній інстанції в розмірі 4000,00 грн. Зазначила, що оскаржуване рішення суду є законним та обґрунтованим, а апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 є необґрунтованою, формальною та такою, що не містить жодного об`єктивного доводу, у ній не зазначено жодної норми процесуального або матеріального права, порушення вимог якої допущено судом першої інстанції при вирішенні справи. Позивачу належить право вимоги як в деліктному так і в договірному видах зобов`язань і саме позивач вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.
Відповідач ТДВ «Міжнародна страхова компанія» рішення суду не оскаржив, відзив на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 не надав. 
Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи.
Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.
Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Рішення суду оскаржив лише відповідач ОСОБА_1 і в частині стягнення з нього суми майнової шкоди, в іншій частині рішення відповідач ОСОБА_1 не оскаржив, а також не оскаржив рішення суду відповідач ТДВ «Міжнародна страхова компанія».
Отже оскаржуване рішення суду переглядається судом апеляційної інстанції на предмет його законності і обґрунтованості лише в межах доводів і вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 та з урахуванням того, що не встановлено порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, і неправильного застосування норм матеріального права.
Судом встановлено, що 18 листопада 2020 року о 18 год 43 хв у м. Вінниці по вул. Чорновола, 9 водій ОСОБА_5 , керуючи транспортним засобом марки AUDI A6, номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом HONDA CR-V, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що зупинився попереду, та який внаслідок цього допустив зіткнення з транспортним засобом TOYOTA AVENSIS, номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження та було завдано матеріальних збитків.
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 25 січня 2021 року у справі № 127/27086/20, яка набрала законної сили 05 лютого 2021 року, визнано винним ОСОБА_5 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн. (а. с. 41-42).
Відповідачем ТДВ «Міжнародна страхова компанія» 04 березня 2021 року за № 1328 на адресу позивача ОСОБА_2 надіслано повідомлення «Про погодження розміру страхового відшкодування в порядку, передбаченому п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за шкоду, заподіяну в результаті пошкодження транспортного засобу «Honda CR-V» державний номерний знак НОМЕР_2 », відповідно до якого страхова компанія визначила суму страхового відшкодування у розмірі 70 900,26 грн. (а. с. 15-16).
Згідно рахунку на оплату № ФБ-0000479 від 01 грудня 2020 року, складеного ФОП ОСОБА_4 , одержаного ОСОБА_2 щодо ремонту автомобіля «Honda CR-V» державний номерний знак НОМЕР_2 », до оплати визначено суму 142 733,00 грн. (а. с. 22-23).
Згідно акту виконаних робіт № ФБ-0000150 від 03 лютого 2021 року до наряд-замовлення на надання послуг з технічного обслуговування і ремонту автомобіля «Honda CR-V» державний номерний знак НОМЕР_2 », до сплати визначена сума – 31 589,60 грн. (а. с. 17).
Згідно акту виконаних робіт № ФБ-0000006 від 22 січня 2021 року до наряд-замовлення на надання послуг з технічного обслуговування і ремонту автомобіля «Honda CR-V» державний номерний знак НОМЕР_2 », до сплати визначена сума – 70 000,00 грн. (а. с. 18-19).
Згідно акту виконаних робіт № ФБ-0000127 від 19 січня 2021 року до наряд-замовлення на надання послуг з технічного обслуговування і ремонту автомобіля «Honda CR-V» державний номерний знак НОМЕР_2 », до сплати визначена сума – 30 000,00 грн. (а. с. 20-21).
Загальна сума за зазначеними трьома актами виконаних робіт склала 131 589,50 грн.
Схемою місця ДТП визначені пошкодження транспортних засобів, які підтверджені учасниками пригоди: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 (а. с. 26-25).

Позивач ОСОБА_2 звернуся до відповідача ТДВ «Міжнародна страхова компанія» із заявою про виплату йому страхового відшкодування за шкоду, заподіяну у зв`язку з пошкодженням автомобіля «Honda CR-V» державний номерний знак НОМЕР_2 , в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 18 листопада 2020 року, зазначивши отримані автомобілем пошкодження: крило переднє ліве, бампер передній, бампер задній, тяжка стабілізатора задня права, кришка багажника, ліхтар задній правий, накладка багажника, вихлопна труба, задня права боковини, підсилювач крила переднього, крило переднє праве, підкрилок передній правий, решітка радіатора, задній важіль; фара передня права; світловідбивач бампера заднього правий; накладка бампера заднього; бризговик задній правий, бризговик задній лівий; кронштейн бампера задній правий; бачок омивача; моторчик омивача скла; сенсор парктроника задній-передній; кронштейн бампера переднього правий; накладка бампера переднього права; накладка бампера переднього ліва; фара протитуманна права; форсунка омивача фар права; важіль підвіски задній правий; накладка випускної груби; глушник середня частина; глушник задня частина; стійка стабілізатора заднього права (а. с. 27).
На адресу позивача та відповідачів судом направлено копію ухвали суду від 27 травня 2021 року про відкриття провадження у справі, у тому числі відповідачам направлено копію позовної заяви (а. с. 35), які отримані ними (а. с. 36-38).
Відповідач ОСОБА_1 надіслав відзив на позовну заяву, зазначивши в ньому про те, що він не є винуватцем ДТП, яка сталася з вини водія позивача ОСОБА_2 , а його вина не підтверджена та не доведена жодним належним документом, який наданий до позовної заяви. Прийняте по адміністративній справі рішення незаконно без його участі; по справі не встановлено механізм ДТП. Він вважає себе невинним та не може бути належним відповідачем. До відзиву відповідач доказів не надав (а. с. 39).
Відповідач ТДВ «Міжнародна страхова компанія» відзив на позовну заяву ОСОБА_2 до суду не надіслав.
Задовольняючи позовні вимоги частково у такому вигляді, суд першої інстанції виходив із того, що є встановленою вина ОСОБА_1 у дорожньо-транспортній пригоді; позивачем проведено повний ремонт транспортного засобу на загальну вартість 131 589,50 грн.; відповідачем ТДВ «Міжнародна страхова компанія» розмір страхового відшкодування погоджений в сумі 70 900,26 грн., проте не виплачений, у зв`язку з чим він нестиме відповідальність, передбачену ч. 2 статті 625 ЦК України у вигляді 3-х % річних в сумі 378,78 грн. та інфляційних збитків в сумі 1701,60 грн. 
За таких обставин суд визнав законними і обґрунтованими заявлені ОСОБА_2 позовні вимоги до ТДВ «Міжнародна страхова компанія» в сумі 72 980,64 грн. та позовні вимоги в сумі 60 689,24 грн. заявлені до відповідача ОСОБА_1 у відшкодування вартості матеріального збитку, завданого позивачу як власнику пошкодженого автомобіля «Honda CR-V» на суму 131 589,50 грн., враховуючи страхове відшкодування на відновлювальний ремонт автомобіля в розмірі 70 900,26 грн.
Такий висновок суду відповідає вимогам цивільного процесуального закону, нормам матеріального права і матеріалам справи.
Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Отже, з урахуванням наведених норм цивільного процесуального закону є встановленими обставинами вчинення ОСОБА_5 винних дій, які виражаються у порушенні ним Правил дорожнього руху під час керування ним автомобілем марки AUDI A6, які призвели до зіткнення із автомобілем марки HONDA CR-V під керуванням позивача по справі ОСОБА_2 та спричинення цьому автомобілю механічних пошкоджень.
Розмір спричиненої шкоди позивач визначив сумою 131 589,50 грн.
Визначення спричиненого позивачу такого розміру матеріальної шкоди він підтвердив актами виконаних робіт: № ФБ-0000150 від 03 лютого 2021 року на суму – 31 589,60 грн.; № ФБ-0000006 від 22 січня 2021 року на суму – 70 000,00 грн.; № ФБ-0000127 від 19 січня 2021 року на суму – 30 000,00 грн. (а. с. 17-21) на загальну суму 131 589,50 грн.
Відповідно до ст. 12, 13, 81 ЦПК України позивач на підтвердження своїх вимог надав письмові докази, що передбачено статтею 95 ЦПК України, а саме зазначені акти, які свідчать про понесені позивачем витрати на ремонт пошкодженого його автомобіля, тобто підтверджують розмір матеріальної шкоди, спричиненої йому пошкодженням його автомобіля.
Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Згідно з частиною 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частиною 2 статті 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Із наведених норм закону слідує, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела (ч. 2 ст. 1187 ЦК України), а в разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки їх власникам (володільцям) питання про відшкодування шкоди вирішується за принципом вини (ч. 1 ст. 1188 ЦК України).
Відповідно до роз`яснень наданих у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. При заподіянні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на його володільця не може бути покладено обов`язок по її відшкодуванню, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а у випадках, передбачених спеціальним законом, - тільки умислу потерпілого. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, коли іншого не встановлено законом, розмір належного з володільця джерела підвищеної небезпеки відшкодування має бути зменшений або у відшкодуванні шкоди має бути відмовлено. 
Згідно роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 8 постанови «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року спір про відшкодування шкоди, завданої при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування.
По справі встановлено, що позивачу завдана шкода джерелом підвищеної небезпеки внаслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки: автомобіля марки HONDA CR-V, номерний знак НОМЕР_2 , під його керуванням та автомобіля марки AUDI A6, номерний знак НОМЕР_1 під керуванням відповідача ОСОБА_1 , який допустив порушення Правил дорожнього руху і дії якого визнанні винними.
З урахуванням вимог наведених норм матеріального закону відшкодування шкоди потерпілій особі має здійснити винна особа.
Таким чином відповідач ОСОБА_1 несе цивільну відповідальність перед позивачем за шкоду завдану джерелом підвищеної небезпеки, оскільки його вина встановлена матеріалами справи і ним визнана.
Відповідно до статей 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Разом з цим згідно з пунктом 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана  внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується  винною особою.
Судом першої інстанції встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки AUDI A6, номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 , застрахована в ТДВ «Міжнародна страхова компанія», до якої звернулася потерпіла особа – позивач ОСОБА_2 із відповідною заявою про виплату страхового відшкодування (а. с. 27). 
Як зазначив у своїй позовній заяві позивач ОСОБА_2 страхова компанія надіслала йому листа щодо погодження розміру страхового відшкодування, яким вона погодила суму страхового відшкодування у розмірі 70 900,26 грн. (а. с. 2, 15-16)..
У пункті 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
З урахуванням наведеного, є правильним висновок суду першої інстанції про стягнення на користь позивача із страхової компанії – відповідача ТДВ «Міжнародна страхова компанія» страхового відшкодування в сумі 70 900,26 грн. і з урахуванням положень частини 2 статті 625 ЦК України: 378,78 грн. – 3-х % річних і 1701,60 грн. – інфляційних збитків, та із винної особи – відповідача по справі ОСОБА_1 суми 60 689,24 грн. у відшкодування вартості матеріального збитку, завданого позивачу як власнику пошкодженого автомобіля «Honda CR-V» на суму 131 589,50 грн., враховуючи страхове відшкодування на відновлювальний ремонт автомобіля в розмірі 70 900,26 грн.
Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що погодження ТДВ «Міжнародна страхова компанія» розміру страхового відшкодування в сумі 70 900,26 грн. носить формальний характер та не відповідає встановленому зобов`язанню і законному відшкодуванню суми відповідно до страхового полісу в розмірі ліміту страхового відшкодування в сумі 130 000,00 грн.
Такі доводи колегія суддів вважає безпідставними і необґрунтованими, оскільки вони не доведені відповідачем ОСОБА_1 належним доказами, враховуючи наступне.
Суд на підставі статті 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
За правилами статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно положень статі 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6). Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 7).
Доказами, згідно вимог ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
За правилами статей 77-78 ЦПК України докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. 
Зокрема, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77 ЦПК України).
Допустимість доказів визначена статтею 78 ЦПК України, згідно якої суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Відповідач ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі стверджує про те, що розмір ліміту страхового відшкодування визначений сумою 130 000,00 грн. згідно страхового полісу, при цьому ні у відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 , ані в апеляційній скарзі він не зазначає і не обґрунтовує свої заперечення таким доказом як страховий поліс і не надає цього доказу до матеріалів справи.
Таким чином відповідач ОСОБА_1 зазначаючи таку обставину, як наявність страхового полісу, на яку він посилається як на підставу своїх заперечень, не надав його до матеріалів справи, у зв`язку із чим не довів своїх заперечень в тому, що розмір ліміту страхового відшкодування визначений полісом сумою 130 000,00 грн. 
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За наведених обставин апеляційний суд вважає, що рішення суду відповідає матеріалам справи, є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим не підлягає до скасування, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення, оскільки наведені в ній доводи правильність висновків суду не спростовують.
Відповідно до положень пункту 1 частини 6 статті 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому рішення у цій справі не підлягає касаційному оскарженню (пункт 2 частини 3 статті 389 ЦПК України).
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд 
Постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09 вересня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.
Головуючий	М. В. Матківська  	
Судді	І. В. Міхасішин  	
  	В. В. Сопрун