УХВАЛА
Іменем України
 
04 листопада 2021 року
м. Київ
 
справа № 937/2393/21
провадження № 61-16779ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Червинської М. Є., 
 
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 березня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 15 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання незаконним рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 листопада 2012 року, визнання недійсним права власності на земельну ділянку, визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила визнати незаконним рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 листопала 2012 року; визнати недійсним право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку з моменту укладення договору купівлі-продажу житлового будинку від 10 листопада 2006 року; визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку від 10 листопада 2006 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений нотаріусом Мелітопольського нотаріального округу Запорізької області Бєдновою Н. В.
 
В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що після смерті її чоловіка ОСОБА_3 відкрилася спадщина. Проте, незважаючи на це, рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 листопада 
2012 року визнано за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 600,14 кв. м. Вказує, що вказаним рішенням суд вирішив питання про 
її права та обов`язки, не залучивши її до справи.
 
Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 березня 2021 року, залишеною без змін постановою Запорізького апеляційного суду 
від 15 вересня 2021 року, у відкритті провадження у справі відмовлено.
 
12 жовтня 2021 року ОСОБА_1 надіслала засобами поштового зв`язку 
до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 березня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 15 вересня 2021 року.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить суд касаційної інстанції оскаржувані судові рішення скасувати і справу направити на розгляд до суду першої інстанції.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій порушено норми процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.
 
Дослідивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову 
у відкритті касаційного провадження, з огляду на наступне.
 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження ухвал судів першої та апеляційної інстанцій, визначених в пунктах 2, 3 частини першої цієї статті ЦПК є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
До відкриття провадження у справі суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статті 186 ЦПК України, чи підсудна справа даному суду, чи немає інших підстав для повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в цивільній справі, встановлених цим Кодексом.
 
Відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, 
що набрав законної сили, за тими самими вимогами.
 
Таким чином, однією із засад цивільного процесу є положення про те, 
що з конкретним позовом до суду можна звертатися лише один раз.
 
Судами попередніх інстанцій встановлено, що у провадженні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області перебувала цивільна справа 
№ 320/6243/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Мелітопольська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним права власності на земельну ділянку.
 
Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області 
від 02 жовтня 2019 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 10 грудня 2019 року, відмовлено у задоволенні позову. 
Це рішення набрало законної сили 10 грудня 2019 року.
 
Сторонами у справі були  ОСОБА_1  та ОСОБА_2 . Підстави позову 
є аналогічними тим, що зазначені в даному позові.
 
19 березня 2020 року  ОСОБА_1  повторно звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним права власності на земельну ділянку.
 
Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 березня 2020 року відмовлено у відкритті провадження за позовом ОСОБА_2 про визнання недійсним права власності на земельну ділянку.
 
22 березня 2021 року ОСОБА_1 повторно звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області із позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним права власності на земельну ділянку.
 
Таким чином, оскільки ОСОБА_1 вже зверталась до суду із позовом 
до ОСОБА_2 про визнання недійсним права власності на земельну ділянку площею 600,14 кв. м на АДРЕСА_1 з тих же підстав, і у справі ухвалене рішення, яке набрало законної сили, повторне звернення із даним позовом є неможливим та суперечить нормам процесуального права, а тому суд першої інстанції з висновком якого погодився 
й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження.
 
Також, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відмову 
у відкритті провадження, в частині позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку від 10 листопада 2006 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідченого нотаріусом Мелітопольського нотаріального округу Запорізької області Бєдновою Н. В., виходячи з наступного.
 
Судами встановлено, що у провадженні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області перебувала цивільна справа № 320/5883/16-ц за позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2  про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку, визнання недійсним права власності на земельну ділянку.
 
Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області 
від 11 лютого 2019 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Запорізької області від 28 травня 2019 року, в задоволенні позову відмовлено. Дане рішення набрало законної сили 28 травня 2019 року.
 
Сторонами у справі були  ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 ; підстави позову є аналогічними тим, що зазначені в даному позові.
 
22 березня 2021 року ОСОБА_1 повторно звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області із позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку від 10 листопада 2006 року, укладеного між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , посвідченого нотаріусом Мелітопольського нотаріального округу Запорізької області Бєдновою Н. В., що, як зазначено вище, відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 186 ЦПК України є підставою для відмови у відкритті провадження у справі.
 
Відмовляючи у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 про визнання незаконним рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 листопада 2012 року, суди попередніх інстанцій виходили з того, 
що заявлені вимоги не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства шляхом пред`явлення позовної заяви.
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України, суддя відмовляє 
у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.
 
Як встановлено судами попередніх інстанцій, ОСОБА_1 не згодна з рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 20 листопада 2012 року, оскільки суд при винесенні рішення застосував положення статті 120 ЗК України, але взяв 
до уваги зміст наведеної норми в редакції ЗУ № 997-V від 27 квітня 2007 року, яка набула чинності з 01 червня 2007 року, а тому не могла бути застосована станом на 10 листопада 2006 року. ОСОБА_2 не надала суду документа щодо укладення з ОСОБА_3 відповідно до статті 120 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), будь-яких правочинів щодо земельної ділянки, на якій знаходиться її житловий будинок.
 
Враховуючи наведене, суд першої інстанції, з висновком якого погодився 
й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкриті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 про визнання незаконним рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 листопада 
2012 року, оскільки остання має захищати свої права не у порядку позовного провадження, а у порядку оскарження рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 листопада 2012 року.
 
Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову
у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
 
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про недотримання судами попередніх інстанцій норм процесуального права, не спростовують висновків суду.
 
Враховуючи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права, надавши оцінку доводам касаційної скарги та змісту оскаржуваних судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
 
Керуючись частинами першою, четвертою, шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 березня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду 
від 15 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 
до ОСОБА_2 про визнання незаконним рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 листопада 
2012 року, визнання недійсним права власності на земельну ділянку, визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала скаргу.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                             С. Ю. Бурлаков
 
                                                                                                                        В. М. Коротун
 
                                                                                                                        М. Є. Червинська