ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

27 жовтня 2021 року	  м. Одеса	Справа № 915/1401/20	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Лавриненко Л.В.
суддів: Аленіна О.Ю., Мишкіної М.А.

секретар судового засідання – Герасименко Ю.С.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Державної екологічної інспекції Південно-західного округу (Миколаївська та Одеська області), м. Одеса
на рішення Господарського суду Миколаївської області від 24.05.2021 р.
по справі № 915/1401/20
за позовом Державної екологічної інспекції Південно-західного округу (Миколаївська та Одеська області)
до  Міського комунального підприємства “Миколаївводоканал”, м. Миколаїв
про відшкодування збитків у розмірі 508   623,88 грн.

суддя суду першої інстанції: Мавродієва М.В.
час та місце ухвалення рішення: 24.05.2021 р., м. Миколаїв, вул. Адміральська, 22, Господарський суд Миколаївської області

за участю представників сторін: 
від Державної екологічної інспекції Південно-західного округу (Миколаївська та Одеська області), м. Одеса: Тутейко А.В.
від Міського комунального підприємства “Миколаївводоканал”, м. Миколаїв: Потапов В.М.
          Ухвалою Південно – західного апеляційного господарського суду від 14.09.2021 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державної екологічної інспекції Південно-західного округу (Миколаївська та Одеська області), м. Одеса на рішення Господарського суду Миколаївської області від 24.05.2021 р. у справі № 915/1401/20.
          Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
          Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
          Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
          Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
          У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

В листопаді 2020 р. Державна екологічна інспекція у Миколаївській області звернулась до Господарського суду Миколаївської області з позовом до Міського комунального підприємства “Миколаївводоканал”, м. Миколаїв про стягнення збитків в сумі 508 623,88 грн., заподіяних внаслідок забруднення водних ресурсів.          В обґрунтування позовних вимог, Державна екологічна інспекція у Миколаївській області зазначає, що 01.06.2020 р. позивачем зафіксовано скид неочищених стічних вод в річку Інгул (водний об`єкт господарсько-побутового призначення) протягом трьох годин, внаслідок прориву самопливного каналізаційного колектору d-500 мм Міського комунального підприємства “Миколаївводоканал”, м. Миколаїв, який знаходиться вздовж гаражів автогаражного кооперативу “Сонячний” між вулицями Волонтерською та Баштанською у м. Миколаєві.
Державною екологічною інспекцією у Миколаївській області у період з 02.06.2020 р. по 10.06.2020 р. проведено позапланову перевірку додержання вимог природоохоронного законодавства Міським комунальним підприємством “Миколаївводоканал”, м. Миколаїв, за результатами якої встановлено, що в поверхневих водах річки Інгул в порівнянні з фоновим створом перевищення забруднення становило по азоту амонійному в 1,4 раз, фосфатам в 2,7 рази, хлоридам в 1,1 раз, по біохімічному споживання кисню в 1,3 раз, що є порушенням ст.100 Водного кодексу України, та за результатами досліджень відібраних проб ґрунту в місці витоку неочищених стічних вод встановлено перевищення вмісту амонію (обмінному) від 3,3 до 3,5 рази, нітратам від 3,6 до 4,1 рази, фосфору(рухомі форми) від 2,6 до 2,8 рази, у порівнянні з фоновою пробою, що свідчить про його забруднення, що є порушенням ст.164 Земельного кодексу України.
В ході перевірки Міське комунальне підприємство “Миколаївводоканал”, м. Миколаїв надало офіційну довідку від 09.06.2020 р. №1001/36, згідно якої об`єм стічних вод, який витікав на ґрунт з подальшим потраплянням до зруйнованої зливної каналізації та до річки Інгул впродовж трьох годин становить 350 куб.м, а тому фактична витрата зворотних вод за одну годину становить 116,7 куб.м. 
          Державною екологічною інспекцією у Миколаївській області внаслідок забруднення Міським комунальним підприємством “Миколаївводоканал”, м. Миколаїв водного об`єкту річки Інгул, здійснено розрахунок шкоди, завданої державі відповідно до Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженою наказом Мінприроди України від 20.07.2009 р. № 389, яка становить 508 623,88 грн.
          Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 24.05.2021 р. позов Державної екологічної інспекції у Миколаївській області задоволено частково. Стягнуто з Міського комунального підприємства “Миколаївводоканал”, м. Миколаїв до бюджету Інгульського району м. Миколаєва шкоду в сумі 56 027,83 грн., заподіяну внаслідок забруднення водних ресурсів.
          Задовольнивши частково позовні вимоги, місцевий господарський суд послався на лист Міського комунального підприємства “Миколаївводоканал”, м. Миколаїв від 16.07.2020 р. № 1287/37, згідно якого відповідач повідомив про недостовірні дані, викладені в довідці від 09.06.2020 р. № 1001/36, на підставі якої було здійснено розрахунок шкоди.
          Суд також зазначив, що лист Міського комунального підприємства “Миколаївводоканал”, м. Миколаїв від 16.07.2020 р. № 1287/37 більш вірогідно підтверджує об`єм стічних вод, який витікав на ґрунт з подальшим потраплянням в колектор зливової каналізації та у річку Інгул, оскільки містить інформацію сформовану на підставі показань вузлів розподільчого обліку споживачів та рівні оплати послуг за червень 2020 р., фактичний об`єм яких складає 9279 куб.м. 
          Тобто за висновком суду об`єм стічних вод, який витікав на ґрунт з подальшим потраплянням в колектор зливової каналізації та у річку Інгул впродовж трьох годин не міг перевищувати 38,67 куб.м., з розрахунку 9279 куб.м / 30 днів / 24 год. х 3 год.
          За вказаних обставин, суд дійшов до висновку, що шкода, заподіяна внаслідок забруднення водних ресурсів, підлягає відшкодуванню в розмірі 56 027,83 грн.
          Не погодившись з наведеним рішенням, Державна екологічна інспекція Південно-західного округу (Миколаївська та Одеська області), м. Одеса оскаржила його до Південно – західного апеляційного господарського суду.
          В апеляційній скарзі екологічна інспекція посилається на неповне дослідження судом першої інстанції матеріалі справи, що призвело до ухвалення неправильного рішення. 
          Державна екологічна інспекція Південно-західного округу (Миколаївська та Одеська області), м. Одеса зазначає, що розрахунок шкоди було здійснено на підставі офіційної довідки від 09.06.2020 р. №1001/36, наданої Міським комунальним підприємством “Миколаївводоканал”, м. Миколаїв, згідно якої об`єм стічних вод, який витікав на ґрунт з подальшим потраплянням до зруйнованої зливної каналізації та до річки Інгул впродовж трьох годин, становив 350 куб.м.
          При цьому, суд першої інстанції, прийнявши до уваги лист відповідача від 16.07.2020 р. № 1281/37, відповідно до якого об`єм стічних вод, який витікав на ґрунт з подальшим потраплянням в колектор зливової каналізації та у річку Інгул впродовж трьох годин не міг перевищувати 38,67 куб.м., не звернув уваги на те, що цей лист було надано позивачу вже після здійснення Державною екологічною інспекцією у Миколаївській області розрахунку шкоди та звернення з пропозицією добровільного відшкодування завданої державі шкоди.
          Позивач також зазначає, що поза увагою місцевого господарського суду залишилася та обставина, що відповідачем не оскаржувався розрахунок шкоди здійснений екологічною інспекцією.
          Наведені обставини на думку Державної екологічної інспекції Південно-західного округу (Миколаївська та Одеська області), м. Одеса є підставою для скасування оскаржуваного рішення та задоволення позовних вимог у повному обсязі.

          Розглянувши матеріали справи, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,           01.06.2020 р. Державною екологічною інспекцією у Миколаївській області на підставі звернення громадянки Білоус М. І., м. Миколаїв була проведена перевірка факту скиду неочищених стічних вод в річку Інгул.
Перевіркою зафіксовано аварійний скид неочищених стічних вод в річку Інгул, внаслідок прориву самопливного каналізаційного колектору d-500 мм Міського комунального підприємства “Миколаївводоканал”, м. Миколаїв, який знаходиться вздовж гаражів автогаражного кооперативу “Сонячний” між вулицями Волонтерською та Баштанською у місті Миколаєві. 
Неочищені стічні води по рельєфу місцевості (ґрунту) потрапляли до зруйнованого колектору зливної каналізації та у подальшому надходили до поверхні водойми річки Інгул, про що був складений акт обстеження від 01.06.2020 р. 
Під час проведення обстеження Відділом інструментально-лабораторного контролю Держекоінспекції у Миколаївській області було здійснено відбір: 
1) проб ймовірно забрудненого ґрунту (акт від 01.06.2020р. №10), а саме:
- на земельній ділянці на відстані 40 м на північний захід від гаражного кооперативу “Сонячний” (в балці між вул. Баштанською та вул. Волонтерською), площа - 15 кв. м (30 м х 0,5 м);
- на земельній ділянці на відстані 45 м на північний захід від гаражного кооперативу “Сонячний” (в балці між вул. Баштанською та вул. Волонтерською), площа - 15 кв. м (30 м х 0,5 м);
- на земельній ділянці на відстані 30 м на північ від гаражного кооперативу “Сонячний” (в балці між вул. Баштанською та вул. Волонтерською, взято пробу для фонового дослідження);
- на земельній ділянці на відстані 20 м на північний захід від гаражного кооперативу “Сонячний” (вздовж паркану);
2) проб води (акт від 01.06.2020 р. № 31), а саме:
- зворотню воду на місці пориву каналізаційної мережі Міського комунального підприємства “Миколаївводоканал”, м. Миколаїв, яка текла вздовж паркану гаражного кооперативу “Сонячний” та впадала в зливову каналізацію (балки) між вул. Баштанською та вул. Волонтерською;
- скид з ймовірної зливової каналізації в районі Товариства з обмеженою відповідальністю ВТФ “Велам”;
- річка Інгул 500 м вище ймовірної зливової каналізації в районі Товариства з обмеженою відповідальністю ВТФ “Велам”;
- річка Інгул 500 м нижче ймовірної зливової каналізації в районі Товариства з обмеженою відповідальністю ВТФ “Велам”.
Державною екологічною інспекцією у Миколаївській області на підставі наказу на проведення позапланової перевірки додержання вимог природоохоронного законодавства в частині охорони водних та земельних ресурсів від 02.06.2020 р. № 70 у період з 02.06.2020 р. по 10.06.2020 р.  проведено позапланову перевірку додержання вимог природоохоронного законодавства Міського комунального підприємства “Миколаївводоканал”, м. Миколаїв.
За результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів складено акт від 10.06.2020 р. № 02-03-07-08/90/20.
Наведеним актом  встановлено, що в поверхневих водах річки Інгул в порівнянні з фоновим створом перевищення становило по азоту амонійному в 1,4 раз, фосфатам в 2,7 рази, хлоридам в 1,1 раз, по біохімічному споживання кисню в 1,3 раз, що є порушенням ст. 100 Водного кодексу України, та за результатами досліджень відібраних проб ґрунту в місці витоку неочищених стічних вод встановлено перевищення вмісту амонію (обмінному) від 3,3 до 3,5 рази, нітратам від 3,6 до 4,1 рази, фосфору (рухомі форми) від 2,6 до 2,8 рази, у порівнянні з фоновою пробою, що свідчить про його забруднення, що є порушенням ст.164 Земельного кодексу України.
В ході проведення перевірки Міським комунальним підприємством “Миколаївводоканал”, м. Миколаїв надано Державній екологічній інспекції у Миколаївській області довідку від 09.06.2020 р. №1001/36, підписану технічним директором Тельпіс В., за змістом якої 01.06.2020 р. стався провал самопливного колектору d-500 мм за адресою вул. Волонтерська за гаражним кооперативом “Сонячний”, об`єм стічних вод, який витікав на ґрунт з подальшим потраплянням до зруйнованої зливної каналізації та до річки Інгул впродовж трьох годин становить 350 метрів кубічних. 
24.06.2020 р. Державною екологічною інспекцією у Миколаївській області, відповідно до Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженою наказом Мінприроди України від 20.07.2009 р. № 389, розраховано розмір збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів Міським комунальним підприємством “Миколаївводоканал”, м. Миколаїв на суму 508 623,88 грн. 
Розрахунок розміру збитків, заподіяних державі здійснено Державною екологічною інспекцією у Миколаївській області на підставі довідки Міського комунального підприємства “Миколаївводоканал”, м. Миколаїв від 09.06.2020 р. №1001/36. 
02.07.2020 р. Державною екологічною інспекцією у Миколаївській області направлено на адресу Міського комунального підприємства “Миколаївводоканал”, м. Миколаїв лист № 3/03-02/1862 з пропозицією добровільного відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів в сумі 508 623,88 грн.
На вказаний лист Міським комунальним підприємством “Миколаївводоканал”, м. Миколаїв надано відповідь від 16.07.2020 р. № 1281/36, підписану генеральним директором Дуденко Б., якою повідомлено, що у листі від 09.06.2020 р. № 1001/36, який став підставою розрахунку шкоди,  було вказано невірний об`єм стічних вод, який потрапляв на ґрунт з подальшим потраплянням в колектор зливової каналізації та у річку Інгул, замість 36 куб. м стічних вод було помилково зазначено 350 куб.м., чим ненавмисно введено в оману Державну екологічну інспекцію у Миколаївській області.
Також Міським комунальним підприємством “Миколаївводоканал”, м. Миколаїв повідомлено, що у листі від 09.06.2020 р. № 1001/36  відповідачем теоретично з урахуванням проходження стічних вод при заповненні площі діаметру каналізаційного колектора d-500 мм було вказано об`єм стічних вод, який потрапляв на ґрунт з подальшим потраплянням в колектор зливової каналізації та у річку Інгул у розмірі  350 куб.м.  Однак за даними абонентського відділу Міського комунального підприємства “Миколаївводоканал”, м. Миколаїв фактичний об`єм стічних вод усіх споживачів, які приєднанні до цього колектору, не перевищує 8700 куб.м за останні 3 місяці, тобто об`єм стічних вод, який витікав на ґрунт з подальшим потраплянням в колектор зливної каналізації та у річку Інгул не міг перевищувати 36 куб. м, з розрахунку 8700 куб.м/30 днів/24 год. х 3 год.
У зв`язку з тим, що Міським комунальним підприємством “Миколаївводоканал”, м. Миколаїв завдані державі збитки в сумі 508 623,88 грн. сплачені не були, Державна екологічна інспекція у Миколаївській області звернулась з позовом до господарського суду про стягнення цих збитків.

За результатами розгляду матеріалів справи суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга Державної екологічної інспекції у Миколаївській області не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
За приписами ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. 
Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Положення ст. 50 Конституції України гарантують кожному право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди. 
Згідно зі ст. 66  Конституції України кожен, хто заподіяв шкоду навколишньому природному середовищу, повинен відшкодувати шкоду в повному обсязі. 
Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права і обов`язки виникають безпосередньо з актів цивільного законодавства, а також внаслідок завдання майнової (матеріальної) шкоди.
За приписами ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. 
Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. 
Відповідно до ч. 1 ст. 149 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання використовують у господарській діяльності природні ресурси в порядку спеціального або загального природокористування відповідно до цього Кодексу та інших законів. 
За приписами ст. 151 Господарського кодексу України суб`єктам господарювання для здійснення господарської діяльності надаються в користування на підставі спеціальних дозволів (рішень) уповноважених державою органів земля та інші природні ресурси (в тому числі за плату або на інших умовах).
Порядок надання у користування природних ресурсів громадянам і юридичним особам для здійснення господарської діяльності встановлюється земельним, водним, лісовим та іншим спеціальним законодавством. 
Відповідно до ст. 2 Водного кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) завданням водного законодавства є регулювання правових відносин з метою забезпечення збереження, науково обгрунтованого, раціонального використання вод для потреб населення і галузей економіки, відтворення водних ресурсів, охорони вод від забруднення, засмічення та вичерпання, запобігання шкідливим діям вод та ліквідації їх наслідків, поліпшення стану водних об`єктів, а також охорони прав підприємств, установ, організацій і громадян на водокористування. 
Згідно зі ст. 44 Водного кодексу України водокористувачі зобов`язані, зокрема:
- дотримувати встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин та встановлених лімітів забору води, лімітів використання води та лімітів скидання забруднюючих речовин, а також санітарних та інших вимог щодо впорядкування своєї території;
- використовувати ефективні сучасні технічні засоби і технології для утримання своєї території в належному стані, а також здійснювати заходи щодо запобігання забрудненню водних об`єктів стічними (дощовими, сніговими) водами, що відводяться з неї;
- здійснювати погоджені у встановленому порядку технологічні, лісомеліоративні, агротехнічні, гідротехнічні, санітарні та інші заходи щодо охорони вод від вичерпання, поліпшення їх стану, а також припинення скидання забруднених стічних вод;
- здійснювати спеціальне водокористування лише за наявності дозволу;
- здійснювати невідкладні роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварій, які можуть спричинити погіршення якості води, та надавати необхідні технічні засоби для ліквідації аварій на об`єктах інших водокористувачів у порядку, встановленому законодавством;
          - виконувати інші обов`язки щодо використання і охорони вод та відтворення водних ресурсів згідно з законодавством.
          За приписами ст. 100 Водного кодексу України підприємствам, установам, організаціям і громадянам забороняється забруднювати, засмічувати поверхні водозборів, льодового покриву водойм, водотоків, а також морів, їх заток і лиманів виробничими, побутовими та іншими відходами, сміттям, нафтовими, хімічними та іншими забруднюючими речовинами.
Відповідно до ст. 110 Водного кодексу України порушення водного законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законодавством України.
Згідно зі ст. 111 Водного кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземні юридичні і фізичні особи та особи без громадянства зобов`язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України. 
Відшкодування збитків, завданих внаслідок порушень водного законодавства, не звільняє винних від збору за спеціальне водокористування, а також від необхідності здійснення заходів щодо ліквідації шкідливих наслідків.           Притягнення винних у порушенні водного законодавства до відповідальності не звільняє їх від обов`язку відшкодування збитків, завданих ними внаслідок порушення водного законодавства.
За приписами ст. 68 Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища” порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність.
Відповідно до ст. 69 цього Закону шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. 
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відшкодування шкоди є одним із видів цивільно-правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльність особи; шкідливого результату такої поведінки - збитків (шкоди), їх наявності та розміру; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду. 
За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не наступає.
          В силу приписів ч. 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдано не з її вини.
          Як свідчать матеріали справи, Міським комунальним підприємством “Миколаївводоканал”, м. Миколаїв не заперечується завдання державі збитків, заподіяних в результаті прориву самопливного каналізаційного колектору d-500 мм та витоку стічних вод на ґрунт з подальшим потраплянням в колектор зливної каналізації та у річку Інгул, але в об`ємі 36 куб. м., що підтверджується листом  від 16.07.2020 р. № 1281/36.
          Під час розгляду справи місцевим господарським судом Міське комунальне підприємство “Миколаївводоканал”, м. Миколаїв надало пояснення, в яких посилаючись на показання вузлів розподільчого обліку споживачів, приєднаних до самопливного каналізаційного колектору d-500 мм та рівня оплати послуг, зазначено, що фактичний об`єм стічних вод за червень 2020 р. складає 9279 куб.м., а тому об`єм стічних вод, який витікав на ґрунт з подальшим потраплянням в колектор зливної каналізації та у річку Інгул  впродовж трьох годин не міг перевищувати 38,67 куб.м.
          Державна екологічна інспекція у Миколаївській області заперечує проти цього листа, та зазначає, що Міським комунальним підприємством “Миколаївводоканал”, м. Миколаїв в ході проведення перевірки листом від 09.06.2020 р. №1001/36 було надано інформацію щодо об`єму стічних вод, який витікав на ґрунт з подальшим потраплянням до зруйнованої зливної каналізації та до річки Інгул в об`ємі 350 куб.м.
          З цього приводу суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне. 
          Відповідно до п. 1.2. Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженою  наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009 р. № 389.ця Методика встановлює порядок визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, у разі забруднення водних об`єктів, у тому числі пов`язаного із наднормативними скидами у водний об`єкт забруднюючих речовин та фізико-хімічних показників (далі - забруднюючі речовини) із зворотними водами або забруднюючих речовин у чистому вигляді, у складі сировини, продукції чи відходів, крім випадків забруднення територіальних і внутрішніх морських вод та виключної морської економічної зони України із суден, кораблів та інших плавучих засобів.
          Згідно з п. 1.7. Методики наднормативний скид забруднюючих речовин у водний об`єкт - частина маси фактично скинутої речовини у зворотних водах, що перевищує масу речовини, максимально допустиму для відведення за розрахунковий період.
          За приписами п. 5.3 Методики розрахунок маси наднормативного скиду забруднюючих речовин, що підлягають нормуванню згідно із законодавством, внаслідок аварійного скиду зворотних вод за наявності у фізичних осіб, фізичних осіб - підприємців та юридичних осіб дозволу на спеціальне водокористування здійснюється за формулою:
          Мi = (С iф - Сiк ) х Qiф х t х 10-6, де
          Мi - маса наднормативного скиду i-ї забруднюючої речовини у водний об`єкт зі зворотними водами, т;
          Сiф - середня фактична концентрація i-ї забруднюючої речовини у зворотних водах, г/м-3;
          Сiк - граничнодопустима концентрація i-ї забруднюючої речовини у воді відповідної категорії водного об`єкта, г/м-3;
          Qiф - фактичні витрати зворотних вод, м-3/год;
          T - тривалість скидання зворотних вод з порушенням нормативів ГДС, год;
           10-6 - коефіцієнт перерахування маси забруднюючих речовин.
          Відповідно до п. 5.7 Методики фактичні витрати, обсяг та тривалість скиду зворотних вод визначаються на основі даних первинного обліку водокористування, звіту про використання води за формою № 2ТП-водгосп (річна), податкової декларації екологічного податку (додаток 2 «Розрахунок за скиди забруднюючих речовин безпосередньо у водні об`єкти»), ліміту забору та використання води, індивідуальних норм водоспоживання та водовідведення або довідки фізичної особи - підприємця або юридичної особи за підписом керівництва, завіреної печаткою (за наявності).
          Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами:
1) письмовими, речовими і електронними доказами;
2) висновками експертів;
3) показаннями свідків.
Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
В силу приписів ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. 
Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
          Отже, належним доказом фактичних обсягів та тривалості скиду зворотніх вод, у розумінні п. 5.7 Методики, є в т.ч. довідка юридичної особи підписана керівництвом та завірена печаткою підприємства (за наявності).
          Як вбачається з матеріалів справи, довідка від 09.06.2020 р. № 1001/36 щодо об`єму стічних вод, який витікав на ґрунт з подальшим потраплянням до зруйнованої зливної каналізації та до річки Інгул, відомості якої використані екологічною інспекцією для розрахунку збитків, підписана технічним директором Міського комунального підприємства “Миколаївводоканал”, м. Миколаїв Тельпіс В.
          Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань уповноваженою особою та підписантом Міського комунального підприємства “Миколаївводоканал”, м. Миколаїв є генеральний директор Дуденко Б.
          Наведені обставини свідчать про те, що підписана технічним директором Міського комунального підприємства “Миколаївводоканал”, м. Миколаїв довідка від 09.06.2020 р. № 1001/36 не є належним та допустимим доказом у розумінні п. 5.7 Методики та ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України.
          В свою чергу відповідно до листа Міського комунального підприємства “Миколаївводоканал”, м. Миколаїв від 16.07.2020 р. № 1281/36 фактичний об`єм стічних вод за червень 2020 р. складає 9279 куб.м. 
          Вказаний лист підписано генеральним директором Міського комунального підприємства “Миколаївводоканал”, м. Миколаїв – Дуденко Б.
          На підтвердження інформації, викладеної в цьому листі, відповідачем надано виписки про нарахування і оплату послуг з водопостачання та централізованого водовідведення осіб приєднаних до самопливного каналізаційного колектору d-500 мм, згідно яких фактичний об`єм стічних вод за червень 2020 р. складає 9279 куб.м., а тому об`єм стічних вод, який витікав на ґрунт з подальшим потраплянням в колектор зливної каналізації та у річку Інгул  впродовж трьох годин не міг перевищувати 38,67 куб.м. 
          Відповідно до ст. 79 Гоподарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
          Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
          Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
          Відповідний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 21.08.2020 р. у справі № 904/2357/20.
          З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з позицією місцевого господарського суду, що надані відповідачем докази фактичного обєму стічних вод по будинкам, які приєднані до самопливного колектору d-500 мм – відомості нарахування і оплат з централізованого водопостачання та водовідведення за червень 2020 р., який складає 9279 куб.м., вірогідніше підтверджують, що об`єм стічних вод який витікав 01.06.2020 р. на грунт з подальшим потраплянням в колектор зливової каналізації та у річку Інгул впродовж трьох годин не міг перевищувати 38,67 куб.м, з розрахунку 9279 куб.м / 30 днів / 24 год х 3 год. 
Враховуючи те, що лист Міського комунального підприємства “Миколаївводоканал”, м. Миколаїв від 16.07.2020 р. № 1281/36 з урахуванням пояснень до нього, відповідає вимогам Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженою наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009 р. № 389, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо розрахунку збитків, завданих державі внаслідок забруднення водних ресурсів, підлягає відшкодуванню в розмірі пропорційному фактичним витратам зворотних вод в об`ємі 38,67 куб.м., що становить 56 027,83 грн.
          Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі Державної екологічної інспекції Південно-західного округу (Миколаївська та Одеська області), м. Одеса, не спростовують висновків місцевого господарського суду, а тому правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, суд -          

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 24.05.2021 р.  по справі № 915/1401/20 залишити без змін, апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції Південно-західного округу (Миколаївська та Одеська області), м. Одеса без задоволення
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, в порядку та випадках, передбачених ГПК України.
          Повний текст постанови складено та підписано 03.11.2021 р.

Головуючий суддя                                                              Л.В. Лавриненко 

Судді                                                                                    О.Ю. Аленін                                                                                   

                                                                                                    
                                                                                          М.А. Мишкіна