ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 року	Львів	Справа № 446/1185/17 пров. № А/857/17543/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,
суддів Носа С.П., Сеника Р.П., 
за участі секретаря судового засідання Кахнич Г.П.,
представника позивача:  не з`явився  
представника відповідача: не з`явився  

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області  від 15 березня 2021 року у справі № 446/1185/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області  про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,-
суддя в 1-й інстанції – Самсін М.Л.,
час ухвалення рішення – 15.03.2021,
місце ухвалення рішення - м. м. Кам`янка-Бузька,
дата складання повного тексту рішення – не зазначено,-

                                               В С Т А Н О В И В:

13 липня 2017 року ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі також, ГУ ПФУ у Львівській області, відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити з 01 січня 2016 року перерахунок призначеної пенсії за вислугу років у зв`язку з підвищенням заробітної плати державним службовцям, відповідно до Постанов КМУ № 1013 від 09.12.2015, згідно з вимогами ст.37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 р. за №3723-ХІІ (в редакції, чинній на момент призначення пенсії), на підставі довідки відділу освіти Кам`янка-Бузької районної державної адміністрації Львівської області від 19.12.201 (И №01-22/2116, в розмірі 80% місячного заробітку за відповідною посадою без обмежень максимального розміру пенсії та виплатити різницю між фактичну отриманою та належною до сплати сумою пенсії з 01.01.2016 року; стягнення судових витрат.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213 зазначено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до деяких законів, у тому числі до Закону України «Про державну службу». Вказує, що зазначені обмеження не стосуються пенсіонерів, які до 02 березня 2015 року вже отримували пенсії і мали гарантоване право на їх перерахунок, оскільки нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років державним службовцям, є ст.37-1 Закону України «Про державну службу» (у редакції, чинній на час призначення пенсії). Необхідною умовою для перерахунку пенсії є документи, додатково подані пенсіонером щодо розміру місячного заробітку за відповідною посадою станом на час звернення за перерахунком пенсії. При цьому, такий перерахунок дійсно має здійснюватися, виходячи із норм законодавства, які були чинними на момент призначення мені пенсії у 2005році, в розмірі 80% від заробітної плати.
Відтак вважає протиправною відмову у перерахунку пенсії з підстав набуття чинності Закону України «Про державну службу» в новій редакції від 10 грудня 2015року №889-VIII з втратою дії окремих положень Закону України «Про державну службу» 1993 року щодо права на призначення та перерахунок пенсій.

Рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 15 березня 2021 року позов задоволено повністю.
Визнано протиправним дії Головного Управління Пенсійного Фонду України Львівської області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 р. за № 3723-ХІІ (в редакції, чинній на момент призначення пенсії) на підставі довідки відділу освіти Кам`янка-Бузької районної державної адміністрації Львівської області від 19.12.2016 № 01-22/2116 про заробітну плату з розрахунку 80% від суми місячного заробітку за відповідною посадою.
Зобов`язано Головне Управління Пенсійного Фонду України Львівської області здійснити з 01 січня 2016 року перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років у зв`язку з підвищенням заробітної плати державним службовцям, відповідно до  Постанови КМУ № 1013 від 09.12.2015, згідно з вимогами ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 за № 3723-ХІІ (в редакції, чинній на момент призначення пенсії), на підставі довідки відділу освіти Кам`янка-Бузької районної державної адміністрації Львівської області від 19.12.2016 № 01-22/2116, в розмірі 80% місячного заробітку за відповідною посадою без обмежень максимального розміру пенсії та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії з 01.01.2016 року.
Стягнуто з Головного Управління Пенсійного Фонду України Львівської області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 640,00 грн..

Не погодившись із рішенням суду, Головне Управління Пенсійного Фонду України Львівської області подало апеляційну скаргу, з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує на те, що чинним законодавством, чинним на час звернення за перерахунком розміру пенсії, не було передбачено можливість її перерахунку у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців, а тому у відповідача не було правових підстав для здійснення такого перерахунку. 
Таким чином апелянт вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області діяло в межах своїх повноважень та на підставі чинних нормативно-правових актів України. Просить скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначає, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, вимоги апеляційної скарги вважає безпідставними. Вважає, що обмеження про які зазначає апелянт не стосуються пенсіонерів, що до 02.03.2015 вже отримували пенсії та мали гарантоване право на їх перерахунок, оскільки норми, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років державним службовцям, є ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» (у редакції, чинній на час призначення пенсії). Просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом встановлено, що 21.12.2016 позивач звернувся до Кам`янка-Бузького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області (правонаступник - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області) з заявою про перерахунок пенсії, а саме перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», до якої було додано довідку довідки відділу освіти Кам`янка-Бузької районної державної адміністрації Львівської області від 19.12.2016 № 01-22/2116 «Про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця».
За наслідками розгляду заяви позивача, рішенням Кам`янка-Бузького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області (правонаступник - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області) № 4273/04-32 від 30.12.2016 року, було відмовлено у перерахунку пенсії, про прийняте рішення повідомлено листом.
Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернулася з даним позовом до суду.
Задовольняючи позов суд першої інстанції зазначив, що відповідно до Постанови КМУ № 1013 скасовано пункт 4 постанови КМУ № 865, яким визначався механізм перерахунку пенсії, призначених відповідно до Закону України «Про державну службу», а пункт 5 викладено в новій редакції: Форма довідки про заробітку плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям», затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики». 
Суд також вказав про те, що довідка № 01-22/2116 від 19.12.2016 «Про складові заробітної» видана Кам`янка-Бузькою районною державною адміністрацією відділом освіти містить відображення складових заробітної плати на які нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а всі відображені в довідках види оплати праці які є складовими частинами заробітної плати позивача, мають братися до уваги при розрахунку розміру пенсії позивача.
Відтак, суд першої інстанції вважав, що дії відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії за вислугу років на підставі довідки відділу освіти Кам`янка-Бузької районної державної адміністрації Львівської області від 19.12.2016 № 01-22/2116 про заробітну плату з розрахунку 80% від суми місячного заробітку за відповідною посадою є протиправними.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до частини сьомої статті 21 Закону України від 07.06.2001 № 2493-III «Про службу в органах місцевого самоврядування» у редакції, яка діяла на момент призначення пенсії позивачу пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.
Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01.05.2016 визначалися Законом України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу» (далі - № 3723-XII). Зокрема, відповідно до статті 37 цього Закону позивачу у цій справі призначено пенсію.
Частина перша статті 37-1 зазначеного Закону у редакції, чинній до 01.01.2015, передбачала, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв`язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.
01.01.2015 набрав чинності Закон України від 28.12.2014№ 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (далі - Закон № 76-VIII), яким, зокрема, статтю 37-1 Закону № 3723-ХІІ викладено у новій редакції, згідно з якою умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, законодавець повноваження на встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій державним службовцям після 01.01.2015 делегував Уряду.
Правове регулювання Урядом зазначеного питання у період з 01 січня по 01 грудня 2015 року знайшло своє відображення у пунктах 4, 5 постанови Кабінету Міністрів України №865 (далі - КМУ №865), за змістом яких підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця було передумовою для перерахунку пенсії.
Так, за правилами пункту 4 постанови КМУ № 865 у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом № 3723-ХІІ, визначається в такому порядку:
- пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку;
- іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.
Перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням ПФУ за погодженням з Мінсоцполітики (пункт 5 постанови КМУ № 865).
Постановою № 1013, якою підвищено розміри заробітку працюючих державних службовців та яка відповідно до її пункту 6 застосовується з 01.12.2015, пункт 4 постанови КМУ № 865 виключено, а пункт 5 викладено в такій редакції: «форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики».
Положень, які б закріплювали можливість перерахунку пенсії у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців, постанова КМУ № 1013 не містить.
Отже, з 01.12.2015 по 01.05.2016 року чинне законодавство, яке регламентувало пенсійне забезпечення державних службовців, підвищення розміру заробітку працюючих державних службовців не визначало як підставу для перерахунку пенсій, призначених за статтею 37 Закону № 3723-ХІІ. При цьому чинна у зазначений період редакція статті 37-1 Закону № 3723-ХІІ не визначала передумов перерахунку пенсій, а лише відносила вирішення такого питання до компетенції Кабінету Міністрів України.
У ході реформування системи державного управління 10.12.2015 прийнято новий закон, який регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, - Закон № 889-VIII.
У зв`язку з набуттям з 01.05.2016 чинності зазначеним Законом, положення Закону № 3723-XII втратили чинність, в тому числі норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців (крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII).
Натомість у статті 90 Закону № 889-VIII закріплено правило, за яким пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону № 1058-IV, стаття 42 якого визначає підстави перерахунку призначених пенсій, підвищення розміру заробітку працюючих державних службовців до яких не віднесено.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що з 01.12.2015 - початку застосування Постанови № 1013, якою пункт 4 постанови КМУ № 865 виключено, а її пункт 5 викладено в іншій редакції, та у зв`язку з набранням у подальшому чинності Законом № 889-VIII, яким по-іншому врегульовані правовідносини, пов`язані із пенсійним забезпеченням державних службовців, пенсії, призначені за статтею 37 Закону № 3723-XII, не підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців.
Отже, враховуючи, що законодавством, чинним на час звернення позивача за перерахунком розміру пенсії, не було передбачено можливість її перерахунку у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців, у відповідача не було правових підстав для здійснення такого перерахунку.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № -рп/99 цей Суд зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Отже, враховуючи, що законодавством, чинним на час звернення позивача за перерахунком розміру пенсії, не було передбачено можливість її перерахунку у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців, у відповідача не було правових підстав для здійснення такого перерахунку.
Відносно посилань позивача на положення Конституції України, зокрема, статтю 22 Конституції України, згідно з якою при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
За змістом статті 22 Конституції України звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістових характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб`єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.
У даному випадку наділення в установленому порядку Кабінету Міністрів України повноваженнями щодо встановлення умов перерахунку призначених пенсій державним службовцям, не є свідченням звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод вказаних осіб.
Оскільки законодавством, чинним на час звернення позивача за перерахунком розміру пенсії, не було передбачено можливість її перерахунку у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців, та зважаючи на практику Верховного Суду у подібних правовідносинах, правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 555/2531/16-а, від 31.07.2018 у справі № 509/3378/16-а, від 19.01.2021 у справі № 644/4530/17, від 14.01.2021 у справі № 366/3183/17, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Таким чином, враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог є помилковим, а доводи апеляційної скарги відповідача знайшли своє підтвердження та спростовують висновки суду першої інстанції з наведених вище мотивів.
З урахуванням наведеного вище, суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим відповідно до ст.317 КАС України апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 3 ст. 243, ст. ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -
                                                    П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задовольнити.
Рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області  від 15 березня 2021 року у справі № 446/1185/17 скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області  про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій – відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.
Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
судді	 	С. П. Нос 	
 	 	Р. П. Сеник  	
Повне судове рішення складено 29 листопада 2021 року