Справа № 2-376/1997                                Головуючий у 1 інстанції: Бригіцький Б.І. 
Провадження № 22-ц/811/986/20                        Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П. 
Категорія: 30

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
28 жовтня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі: 
                головуючої: Н. П. Крайник 
суддів: О.М. Ванівського, О.Я. Мельничук
                при секретарі: К.О. Ждан
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 19 грудня 1997 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 – правонаступники ОСОБА_2 , ОСОБА_4 (законний представник якої ОСОБА_5 ) про визнання договору купівлі-продажу недійсним, -

в с т а н о в и в: 

       Позивачка ОСОБА_2 звернулася у суд з позовною заявою, в якій просила визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку в с. Суховоля Городоцького району Львівської області, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 31 січня 1996 року.
       Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що спірний житловий будинок було відчужено її чоловіком ОСОБА_3 ОСОБА_1 без її згоди. 
       Оскаржуваним рішенням позов задоволено.
       Визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку незавершеного будівництвом в АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 31 січня 1996 року, затверджений державним нотаріусом Городоцької державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № І-218.
       Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 . 
       Вважає рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.
       Зазначає, що суд вирішив питання про його права та інтереси, не залучивши його до участі в справі та порушивши його право власності на належне йому на праві власності нерухоме майно. Йому не було відомо про заявлений позов, жодних викликів та повідомлень від суду у зазначеній справі він не отримував. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що при укладенні договору купівлі-продажу було порушено вимоги закону, зокрема відсутня письмова згода дружини продавця на відчуження спільного майна подружжя. Звертає увагу на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи не встановлено належними доказами наявність чи відсутність письмової згоди дружини продавця на відчуження спільного майна подружжя при укладенні спірного правочину, а суд обмежився лише визнанням позову зі сторони відповідача ОСОБА_3 .
       Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. 
       У засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6 скаргу підтримали з підстав, наведених у ній, просили скаргу у задоволити.
       Представник  ОСОБА_2 - ОСОБА_7 проти скарги заперечив.
       Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів. 
       Відповідно до положень ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.
 
       Згідно з частиною третьою статті 65 Сімейного кодексу України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.
       Судом встановлено, що 31 січня 1996 року між  ОСОБА_3 та  ОСОБА_1  було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку незавершеного будівництвом в АДРЕСА_1 , який посвідчено державним нотаріусом Городоцької державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № І-218.
       Згідно матеріалів, надісланих Львівським державним нотаріальним архівом 30.04.2020 р., вих. № 1017, які надійшли на запит Городоцького районного суду  30.04.2020 р. № 1017 при відновленні цивільної справи Городоцького районного суду Львівської області № 2-376/1997, щодо договору  купівлі-продажу житлового будинку незавершеного будівництвом в АДРЕСА_1 , укладеного 31 січня 1996 рокуміж ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та посвідченого державним нотаріусом Городоцької державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № І-218, нотаріальним архівом надано повний пакет документів, необхідних для укладення оспорюваного договору, серед яких наявна заява дружини ОСОБА_8 , адресована Городоцькій державній нотаріальній конторі, якою така надає згоду на продаж її чоловіком ОСОБА_3 незакінченого будівництвом жилого будинку разом з присадибною ділянкою, що знаходиться в АДРЕСА_1 за ціною та на умовах на його розсуд. У заві зазначила, що незакінчений будівництвом будинок придбаний ними під час перебування в зареєстрованому шлюбі. Заява посвідчена у сільській раді. 
       Наведене спростовує покликання позивача про відсутність її згоди на укладення оспорюваного договору купівлі-продажу.
       Крім того, як вбачається з матеріалів справи, апелянту ОСОБА_1 рішенням Суховільської сільської ради народних депутатів від 23 грудня 1999 року № 140 передано у власність земельну ділянку, на якій знаходиться незавершене будівництво, на підставі якого в подальшому йому було видано Державний акт на право приватної власності на землю І-ЛВ № 081956, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1973.
       17 березня 2014 року сторона оспорюваного договору купівлі-продажу ОСОБА_3 помер. 
       Згідно матеріалів спадкової справи приватним нотаріусом Костишин Б.Т. 08.09.2014 року заведено спадкову справу № 13/2014, з якої вбачається, що спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла позивачка ОСОБА_2 , як дружина, та неповнолітня ОСОБА_4 , 2009 року народження - донька, законний представник якої ОСОБА_5 .
       Аналізуючи зібрані у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що суд без достатнього аналізу усіх матеріалів нотаріально посвідченого договору прийшов до помилкового висновку, що такий було укладено без згоди позивачки.
       Крім того, суд розглянув справу, не залучивши до участі в справі в якості відповідача іншу сторону оспорюваного договору - ОСОБА_1 , хоча оскаржуваним рішенням вирішив питання про його права та обов`язки.
       З наведених мотивів, рішення суду в законній силі залишатися не може та підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 .
       Одночасно, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_2 , як правонаступника ОСОБА_3 , оскільки в даному випадку позивач і відповідач є тією ж самою особою, що цивільно-процесуальним законодавством не допускається.
               
       Керуючись ст. 255, ст. 367, ст. 368, п. 4 ч. 1 ст. 374, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

  п о с т а н о в и в:   
       
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.
       Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 19 грудня 1997 року скасувати.
       Ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , правонаступник ОСОБА_4 , 2009 року народження (законний представник - ОСОБА_5 ) про визнання недійсним договору купівлі продажу будинку відмовити.
       В частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_2 , як правонаступника ОСОБА_3 провадження у справі закрити.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови. 
       Повний текст постанови складено 10 листопада 2021 року.

Головуючий:         Н. П. Крайник 

Судді:                О. М. Ванівський 

                                                                               О. Я. Мельничук