УХВАЛА

29 листопада 2021 року 
м. Київ
справа № 1.380.2019.005906
адміністративне провадження № К/9901/34920/21  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Мороз Л.Л.,
суддів: Бучик А.Ю.,  Рибачука А.І., 
перевіривши касаційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2021 року у справі за позовом Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про демонтаж тимчасової споруди,
УСТАНОВИВ:
У 2021 році Галицька районна адміністрація Львівської міської ради звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в якому просила зобов`язати відповідача демонтувати тимчасову споруду, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2021 року, в задоволенні позову відмовлено.
17 вересня 2021 року Галицька районна адміністрація Львівської міської ради направила до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2021 року у справі  № 1.380.2019.005906.
Ухвалою Верховного Суду від 30 вересня 2021 року зазначену касаційну скаргу залишено без руху з мотивів її невідповідності вимогам статей 329, 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та надано 10-денний строк з моменту отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, шляхом направлення до суду касаційної інстанції заяви про поновлення строку на подачу касаційної скарги в якій вказати інші підстави для поновлення строку з наданням відповідних доказів на обґрунтування заяви та надання уточненої касаційної скарги, зміст якої, зокрема, щодо підстав касаційного оскарження, мав бути викладено з урахуванням мотивів, наведених в ухвалі.
На виконання вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху скаржником надіслано уточнену касаційну скаргу, в якій заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження
В обґрунтування поважності причин пропуску такого строку, скаржник зазначає, що Верховний Суд двічі повертав касаційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради. Також скаржник зауважує, що строк на касаційне оскарження не пропущено, оскільки подано касаційну скаргу в межах строку на касаційне оскарження.
Розглянувши клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, Верховний Суд дійшов висновку, що наведені скаржником підстави для його поновлення не можуть бути визнані поважними з огляду на таке.
Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Аналіз положень статей 5, 13, 328, 329 КАС України дозволяє дійти висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку, яке повинно бути реалізовано у встановлений вказаним кодексом строк.
Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до пункту шостого частини п`ятої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.
Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.
Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21 грудня 2010 року, заява №        45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28 березня 2006        року, заява № 23436/03).
Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними,         строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги.
Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.
Верховний Суд також звертає увагу на те, що при вирішенні питання про поновлення строку касаційного оскарження суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку інтервалів часу: з моменту закінчення встановленого КАС України строку касаційного оскарження до дати звернення з касаційною скаргою вперше; з моменту повернення вперше поданої касаційної скарги/відмови у відкритті касаційного провадження за вперше поданою касаційною скаргою до дати повторного звернення з касаційною скаргою і так далі.
Вперше подану касаційну скаргу було повернуто скаржнику ухвалою Верховного Суду від 19 липня 2021 року.
Як убачається з відомостей реєстраційної картки поштового відправлення (провадження № К/9901/24477/21), копію ухвали Верховного Суду від 19 липня 2021 року про повернення касаційної скарги скаржником отримано 29 липня 2021 року.
20 серпня 2021 року касаційну скаргу повторно направлено до Верховного Суду, проте ухвалою Верховного Суду від 30 серпня 2021 року повторно подану касаційну скаргу також було повернуто скаржнику.
Як убачається з відомостей реєстраційної картки поштового відправлення (провадження № К/9901/31383/21), копію ухвали Верховного Суду від 30 серпня 2021 року про повернення касаційної скарги скаржником отримано 03 вересня 2021 року.
Втретє, касаційну скаргу направлено 17 вересня 2021 року.
Наведені скаржником обставини не свідчать про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження та не є об`єктивними істотними перешкодами для своєчасної реалізації процесуальних прав.
Верховний Суд звертає увагу на те, що невиконання скаржником вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та, як наслідок, повернення касаційної скарги, не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, а тому не свідчить про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.
Повернення раніше поданої касаційної скарги не означає можливість повторного звернення до суду касаційної інстанції у будь-який час після такого повернення, без дотримання часових рамок, встановлених процесуальним законом, оскільки у такому разі порушуватиметься принцип юридичної визначеності.
Отже, станом на 16 серпня 2021 року недоліки касаційної скарги не усунуто: поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження скаржником не зазначено.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.
Таким чином, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки наведені скаржником підстави для поновлення такого строку є неповажними.
Керуючись статтями 248, 333 КАС України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про поновлення строку на подачу касаційної скарги на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2021 року у справі №1.380.2019.0059068.
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Галицької районної адміністрації Львівської міської ради на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2021 року у справі за позовом Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про демонтаж тимчасової споруди.
Надіслати скаржнику копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	Л.Л. Мороз А.Ю. Бучик   А.І. Рибачук