Ухвала
Іменем України
 
02 грудня 2021 року
м. Київ
 
справа № 200/2678/17
провадження № 61-17840ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,
 
учасники справи:
позивач - Публічне акціонерне товариство «Златобанк»,
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу Восковець Оксана Олександрівна,
 
розглянув касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Златобанк» на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2019 року у складі судді Литвиненка І. Ю. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 вересня 2021 року у складі колегії суддів: Деркач Н. М., Пищиди М. М., Ткаченко І. Ю.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У квітні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Златобанк» (далі - ПАТ «Златобанк») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу Восковець О. О. про визнання недійсним договору та застосування наслідків недійсності.
У листопаді 2019 року в судовому засіданні представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , звернувся до суду із письмовим клопотанням про залишення позову без розгляду, посилаючись на те, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи позивач у судові засідання не з`явився, письмових заяв та клопотань до суду про розгляд справи за його відсутності, про відкладення судового розгляду чи повідомлення про причини неявки, до суду не надав.
 
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2019 року клопотання задоволено. Залишено позов ПАТ «Златобанк» без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України у зв`язку з повторною неявкою позивача у судове засідання.
Ухвала суду мотивована тим, що судом першої інстанції неодноразово призначалися судові засідання. Позивач у судові засідання, призначені на 25 червня 2019 року, 12 вересня 2019 року та на 20 листопада 2019 року не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Повістки про явку до суду на 25 червня 2019 року та на 20 листопада 2019 року, повернуті до суду через неотримання їх позивачем, і відповідно до вимог пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України, позивач вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Повідомлення про явку до суду на 12 вересня 2019 року вручено позивачеві, але його представник до суду не з`явився, письмових заяв та клопотань суду не надав. Через те, що представник позивача повторно не з`явився в судове засідання, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, суд доходить висновку про можливість задоволення клопотання представника відповідача та залишення позову без розгляду.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 15 вересня 2021 року апеляційну скаргу ПАТ «Златобанк» залишено без задоволення, ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2019 року - без змін.
 
Залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з тривалості розгляду справи, наявності підстав вважати, що належним чином повідомлений про місце, дату і час судового розгляду справи, позивач двічі не з`явився у судові засідання, заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не подавав, а тому суд першої інстанцій дійшов правильного висновку про залишення позовної заяви без розгляду.
 
ПАТ «Златобанк» 29 жовтня 2021 року звернулося засобами поштового зв`язку до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 вересня 2021 року у вищевказаній справі, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Ухвалою Верховного Суду від 03 листопада 2021 року касаційну скаргу ПАТ «Златобанк» залишено без руху, надано строк для усунення недоліків, зокрема для сплати судового збору у розмірі 2 270,00 грн.
 
У строк, визначений в ухвалі ПАТ «Златобанк» подало заяву про усунення недоліків, до якої долучив платіжне доручення від 16 листопада 2021 року № 1 про сплату судового збору у розмірі 2 270,00 грн.
 
У касаційній скарзі ПАТ «Златобанк» зазначило клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2019 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 15 вересня 2021 року, яке обґрунтовує тим, що оскаржувану постанову отримав 29 вересня 2021 року засобами поштового зв`язку , що підтверджується копією конверта апеляційного суду з трек-номером 4900092926961 та витягом з офіційного веб порталу Акціонерного товариства «Укрпошта» про відстеження поштового пересилання за вказаним трек-номером.
 
Відповідно до частини першої, другої та третьої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
 
Перевіривши доводи клопотання заявника про поновлення строку на  касаційне оскарження ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2019 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 15 вересня 2021 року, Суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки з наданих до клопотання доказів убачається, що оскаржувану постанову апеляційного суду уповноважена особа заявника дійсно отримала 29 вересня 2021 року та звернулась із касаційною скаргою до відділення поштового зв`язку 29 жовтня 2021 року, що є підставою для його поновлення.
 
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
 
Згідно з абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті,                     є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Відповідно до частини шостої статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
 
Касаційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції наведеного не урахував та залишив його позов без розгляду у період, коли ПАТ «Златобанк» позбавлено можливості брати участь у судових засіданнях 25 червня 2019 року, 12 вересня 2019 року та 20 листопада 2019 року у зв`язку з внесенням до Реєстру юридичних осіб відомостей, які унеможливили представництво, а саме: виключення запису про уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку як його єдиного керівника; зміни назви банку, зміни адреси місцезнаходження, та порушення відносно банку процедури банкрутства та передачу повноважень з керування банком розпоряднику майна, - які скасовано в судовому порядку. Апеляційний суд зазначені недоліки суду першої інстанції не усунув. 
 
Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних ухвали суду першої інстанції                     та постанови апеляційного суду убачається, що скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.
 
Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
 
Ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати участь у судовому процесі. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
 
Проте слід враховувати, що будь-яке суб`єктивне право має межі, оскільки суб`єктивне право є мірою свободи, мірою можливої поведінки правомочної особи в правовідносинах.
 
За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
 
Відповідно до частини третьої статті 58 ЦПК України, юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.
 
На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживання процесуальними правами.
 
Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (частина третя статті 131 ЦПК України).
 
Відповідно до частин першої та другої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
 
Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, в тому числі з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.
 
У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (частина п`ята статті 223 ЦПК України).
 
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
 
Повторна неявка позивача є підставою для залишення позову без розгляду незалежно від причин такої неявки.
 
Системний аналіз зазначених норм процесуального права дає підстави для висновку, що законодавець диференціює необхідність урахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, якою є неявка: першою чи повторною. Така диференціація обумовлена як необхідністю забезпечити дотримання прав позивача на участь у судовому засіданні у разі першої неявки за належного його повідомлення про час та місце судового засідання та поважності причин неявки, так і необхідністю введення певних обмежень з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, прав та інтересів іншої сторони - відповідача, який притягнутий до участі у справі позивачем, а тому саме останній має продемонструвати свій інтерес у як найскорішому розгляді справи, а отже зобов`язаний у розумні інтервали цікавитися провадженням у справі. Саме тому, повторна неявка позивача в судове засідання, незалежно від поважності її причин, дає суду підстави залишити позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його неявка не перешкоджає вирішенню спору по суті.  
 
Таким чином, зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами щоб не допустити затягування розгляду справи.
 
Судами попередніх інстанцій встановлено, що у провадженні суду першої з квітня 2017 року перебувала цивільна справа за позовом  ПАТ «Златобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу Васьковець О. О., про визнання недійсним договору та застосування наслідків недійсності.
 
25 червня 2019 року, у зв`язку з неявкою сторін, розгляд справи відкладено на 12 вересня 2019 року та про судове засідання, відкладене на 12 вересня 2019 року, позивач ПАТ «Златобанк» повідомлений судом 30 липня 2019 року, тобто завчасно та належним чином, що підтверджується власноручним підписом представника ПАТ «Златобанк» у судовій повістці про виклик.
 
У зв`язку з неявкою позивача у судове засідання, призначене на 12 вересня 2019 року, судом першої інстанції розгляд справи повторно відкладено на 20 листопада 2019 року.
 
Повістка про явку до суду на 20 листопада 2019 року повернута до суду через неотримання її позивачем і, відповідно до вимог пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України, позивач вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.
 
Установивши що позивач ПАТ «Златобанк» належно повідомлений про розгляд дату, час та місце судових засідань, призначених на 12 вересня 2019 року та 20 листопада 2019 року, у жодне із судових засідань не з`явився і не повідомив суд про причини своєї неявки, не подавав заяву про розгляд справи за його відсутності, а також, урахувавши тривалість перебування справи в суді (з квітня 2017 року), суд першої інстанції з яким погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду.
Доводи заявника у касаційній скарзі про те, що ПАТ «Златобанк» позбавлено об`єктивної можливості взяти участь у судових засіданнях 25 червня 2019 року, 12 вересня 2019 року та 20 листопада 2019 року у зв`язку з внесенням до Реєстру юридичних осіб відомостей, які унеможливили представництво, а саме: виключення запису про уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку як його єдиного керівника; зміни назви банку, зміни адреси місцезнаходження, та порушення відносно банку процедури банкрутства та передачу повноважень з керування банком розпоряднику майна, - які скасовано в судовому порядку є необґрунтованими та судом апеляційної інстанції надано їм належну оцінку.
Судом апеляційної враховано, що після запровадження Фондом у банку тимчасової адміністрації, повноважний суб`єкт на управління банком та представництво банку визначається виключно Фондом відповідно до положень пункту 17 частини першої статті 2, статей 34, 37, 44, 48 Закону України «Про гарантування вкладів фізичних осіб». Скасування судом або визнання неправомірним (незаконним) рішення Фонду про запровадження тимчасової адміністрації чи початок процедури ліквідації банку не означає автоматичного припинення управління банком Фондом. Управління банком фондом у такому разі припиняється лише після прийняття НБУ рішення про визнання діяльності банку такою, що відповідає законодавству, відновлення банківської ліцензії і повернення банку під нагляд НБУ.
Зазначений висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 10 грудня 2019 року у справі № 925/698/16.
Таким чином, відсутні підстави вважати, що в уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Златобанк» та/або призначеним представникам ПАТ «Златобанк» у зазначений період наявні обставини, що перешкоджали їм брати участь у справі.
Доводи апеляційної скарги ПАТ «Златобанк» про те, що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на час судових засідань керівником було зареєстровано іншу особу, є безпідставними, оскільки згадані записи не припиняли повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на управління ПАТ «Златобанк».
Відповідно до частини другої статті 257 ЦПК України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно, відтак відсутні підстави вважати, що оскаржуваними судовими рішеннями порушено право позивача на доступ до суду.
Таким чином, оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, постановлені з додержанням норм процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.
 
Керуючись статтею 390, частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Поновити Публічному акціонерному товариству «Златобанк» строк на касаційне оскарження ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2019 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 15 вересня 2021 року.
 
У відкритті касаційного провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Златобанк» до   ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу Восковець Оксана Олександрівна, про визнання недійсним договору та застосування наслідків недійсності, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Златобанк» на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 вересня 2021 року відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:	І. Ю. Гулейков     О. В. Ступак     Г. І. Усик