ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження № 33/821/410/21 Справа № 691/768/21 Категорія: ч.1 ст. 172-6 КУпАП	Головуючий у І інстанції Синиця Л. П. Доповідач в апеляційній інстанції Соломка І. А.	

 	 	

 	 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ            УКРАЇНИ

01 жовтня 2021 року . м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Соломка І.А.,
за участю:
прокурора - Гречаника Р.І.,
особи, яку притягнуто до адміністративної 
відповідальності, –  ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Городищенського районного суду Черкаської області від 09 серпня 2021 року, якою:

ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянку України, проживаючу по АДРЕСА_1 , депутата Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області,
       
визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., та постановлено стягнути судовий збір на користь держави в сумі 454 грн,-

В С Т А Н О В И Л А:

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , будучи депутатом Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області та відповідно до підпункту "б" пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України "Про запобігання корупції" суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч.1 ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції", без поважних причин, несвоєчасно подала Е-декларацію "щорічна" за 2020 рік - 02.04.2021 хоча граничний термін подачі такої декларації законом визначено 31.03.2021, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП.
09.08.2021 постановою Городищенського районного суду Черкаської області  ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції,  ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просила її скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що в неї відсутній умисел на вчинення вказаного адміністративного правопорушення, оскільки вона завчасно звернулася до ТОВ «КСВ-Агро» з заявою про надання довідки про доходи у 2020 році для внесення їх до декларації, однак отримала вказану довідку лише 01.04.2021, і вже наступного дня подала декларацію.
Заслухавши думку апелянта  ОСОБА_1 , яка підтримала подану апеляційну скаргу, і просила її задовольнити , думку прокурора Гречаника Р.І., який заперечив проти задоволення поданої апеляційної скарги, просив постанову суду першої інстанції залишити без змін, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що подана апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Згідно ч.2 ст. 7 та ст. 245, ст. 280 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, правильного і справедливого її вирішення. Суддя зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші, що мають значення для правильного вирішення справи. Постанова суду згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи,  на достатніх і незаперечних доказах.
З матеріалів справи та змісту постанови вбачається, що цих вимог закону при розгляді даної справи і постановленні рішення місцевий суд не дотримався. В порушення вимог ст. 245, 252 КУпАП не вжив всіх заходів, передбачених законом, для всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, допустив порушення процесуальних норм закону та неповноту розгляду справи.
Відповідно до протоколу № 282/2021 від 20.07.2021 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією ОСОБА_1 , будучи депутатом Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області та відповідно до підпункту "б" пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України "Про запобігання корупції" суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч.1 ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції", без поважних причин, несвоєчасно подала Е-декларацію "щорічна" за 2020 рік - 02.04.2021 хоча граничний термін подачі такої декларації законом визначено 31.03.2021, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП
Із таким висновком погодився і суд першої інстанції, визнавши ОСОБА_1 винною у вчиненні даного адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією.
Однак такі висновки місцевого суду не ґрунтуються ні на матеріалах справи, ні на вимогах діючого законодавства, і апеляційний суд з ними не погоджується.
Статтею 172-6 ч.1 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на несвоєчасне подання без поважних причин декларації, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Відповідно до вимог ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Аналіз вказаних норм приводить до висновку, що склад правопорушення за ч.1 ст. 172-6 КУпАП є формальним, обов`язковим елементом його об`єктивної сторони є умисна дія, тобто умисне несвоєчасне подання без поважних причин декларації, а тому, орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення та прокурор, що приймає участь в розгляді таких протоколів судом, зобов`язані довести суду наявність в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності за вчинення цього адміністративного правопорушення, умислу на несвоєчасне подання без поважних причин декларації.
Крім того, згідно з п.2 роз`яснень Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (надалі - ВССУ) «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» вих. № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017, суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. Також, на умисну форму вини, і наявність відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи, чи інтересу третіх осіб, як на обов`язкові ознаки корупційного правопорушення звертає увагу Конституційний Суд України в рішенні від 06.10.2010 (справа №1-27/2010).
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 подала щорічну декларацію за 2020 рік - 02.04.2021 хоча граничний термін подачі такої декларації законом визначено 31.03.2021.
Як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 вказувала, що вона завчасно 25.03.2021 звернулася до роботодавця – ТОВ «КСВ-Агро» із заявою про видачу довідки про отриману суму заробітної плати у 2020 році, яку отримала лише 01.04.2021, і наступного ж дня подала відповідну декларацію.
Вказані обставини підтверджуються довідкою про доходи ОСОБА_1 за 2020 рік № 0000-000003 від 01.04.2021 (а.с. 53), та листом за підписом директора ТОВ «КСВ-Агро» ОСОБА_2 , в якому останній вказував про те, що затримка у видачі ОСОБА_1 довідки про доходи за 2020 рік, на підставі її заяви від 25.03.2021, відбулася у зв`язку з карантинними обмеженнями та відсутністю директора (а.с. 54).
Тобто, з вищевикладеного вбачається, що у ОСОБА_1 відсутній прямий умисел, спрямований на несвоєчасне подання без поважних причин декларації, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, оскільки остання завчасно звернулася з заявою про видачу довідки про доходи, відомості про які необхідно було внести до декларації, отримала вказану довідку лише 01.04.2021 та наступного ж дня подала декларацію.
Також, суд апеляційної інстанції враховує, що з березня 2020 року в державі було запроваджено карантин, в результаті чого було обмежено роботу підприємств та установ і функціонування транспортної інфраструктури.
Крім того, граничний термін подачі декларації законом визначено 31.03.2021, ОСОБА_1 отримала довідку про доходи 01.04.2021, і 02.04.2021 подала декларацію, що свідчить про її доброчесну поведінку.
Таким чином, вважаю, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, є безпідставним та необґрунтованим. В протоколі про адміністративне правопорушення, складеному щодо ОСОБА_1 , відсутні будь-які дані про форму вини, в даному випадку - наявність умислу.
Прокурором в судовому засіданні, як суду першої інстанції, так і апеляційного суду, не надано жодних доказів на підтвердження умислу ОСОБА_1  на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, вказує, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Викладені обставини свідчать про недоведеність наявності в діянні ОСОБА_1 суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст.176-2 КУпАП, що свідчить про обґрунтованість апеляційної скарги в цій частині і виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вказаною правовою нормою.
Відповідно до п.2 ч.8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі. 
У зв`язку з вищевикладеним, вважаю, що постанова місцевого суду щодо ОСОБА_1  є необґрунтованою, прийнятою з істотними порушеннями вимог КУпАП, в зв`язку з чим підлягає скасуванню, а провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1  - закриттю відповідно до ч.1 п.1 ст. 247 КУпАП за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити.
Постанову Городищенського районного суду Черкаської області від 09 серпня 2021 року про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-6 КУпАП, – скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Соломка