СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2021 року                                      м. Харків                            Справа № 922/1312/21

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Слободін М.М., суддя Сгара Е.В., суддя Шутенко І.А.

за участю секретаря судового засідання Мальченко О.О.
за участю представників сторін:
позивача -  Бєженко А.О.
відповідача - не з`явився
третьої особи -не з`явився
розглянувши заяву ФОП Пахомова Ігоря Борисовича (вх. № 11211 від 27.09.2021) про розподіл судових витрат
за позовом АТ "Український науково-дослідний та конструкторський інститут хімічного машинобудування", м. Харків,
до ФОП Пахомова Ігоря Борисовича, м. Харків,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 , м. Харків,
про стягнення коштів,
ВСТАНОВИВ:
Постановою     Східного     апеляційного господарського суду від 20.09.2021 у справі № 922/1312/21 апеляційні скарги ФОП Пахомова Ігоря Борисовича та АТ "Український науково-дослідний та конструкторський інститут хімічного машинобудування" на рішення господарського суду Харківської області від 12.07.2021 у справі № 922/1312/21 залишено без задоволення.
Ухвалено змінити мотивувальну частину рішення господарського суду Харківської області від 12.07.2021 у справі № 922/1312/21 виклавши її в редакції даної постанови, в решті рішення господарського суду Харківської області від 12.07.2021 у справі № 922/1312/21 залишити без змін.
27.09.2021 на адресу Східного апеляційного господарського суду надійшла заява ФОП Пахомова Ігоря Борисовича про розподіл судових витрат, в якій останній просить стягнути з позивача на користь відповідача понесені відповідачем чудові витрати. А саме витрати на професійну правничу допомогу у сумі 20000,00 грн.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.09.2021 прийнято заяву ФОП Пахомова Ігоря Борисовича до провадження. Розгляд заяви призначено на 06.10.2021.
05.10.2021 на адресу Східного апеляційного господарського суду від представника АТ "Український науково-дослідний та конструкторський інститут хімічного машинобудування" надійшли заперечення (вх. 11555) проти заяви відповідача про розподіл судових витрат. Позивач проти заяви відповідача про розподіл судових витрат заперечує частково, та, зокрема, зазначає про таке. Як вбачається із заяви, в рахунок суми витрат на правничу допомогу відповідач включив зустріч із клієнтом, надання правової консультації і роз`яснень по суті спірного рішення, узгодження правової позиції з клієнтом, а також підготовку та подачу до суду апеляційної скарги та додатків до неї, надсилання сторонам. Однак ці витрати стосуються подання апеляційної скарги відповідачем, оскільки, крім вказаного, в акті приймання-передачі виконаних робіт від 25.09.2021 зазначається зустріч з клієнтом та узгодження правової позиції з клієнтом з приводу апеляційної скарги позивача та подача на неї відзиву. Оскільки, постановою від 20.09.2021 апеляційний суд залишив апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а за загальним правилом, судові витрати, у разі відмови, покладаються на сторону якій відмовлено, то витрати відповідача на узгодження позиції щодо судового рішення та підготовку апеляційної скарги мають бути покладені на нього.
У судове засідання 06.10.2021 з`явився представник позивача, представники відповідача та третьої особи не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце проведення судового засідання.
Частиною 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до ч. 3, 4 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Враховуючи, що зазначені вище учасники справи не повідомили суд про поважність причин нез`явлення до суду апеляційної інстанції, з огляду на встановлені    статтею 244 ГПК України    строки розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення , судова колегія, порадившись на місці, ухвалила здійснити розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення за відсутності вказаних осіб.

Розглядаючи заяву             ФОП Пахомова Ігоря Борисовича про розподіл судових витрат на правничу допомогу, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Положеннями                         статті 59 Конституції України                         встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до пункту 12 частини 3                         статті 2 Господарського процесуального кодексу України                         основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Метою запровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективного захисту своїх прав в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Відповідно до статті 1312        Конституції України    для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.
За змістом                     статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»     адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом. Адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.         Договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно п.1 ст. 14 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатське бюро є юридичною особою, створеною одним адвокатом, і діє на підставі статуту. Найменування адвокатського бюро повинно включати прізвище адвоката, який його створив. 
Згідно п. 5 ст. 14 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» стороною договору про надання правової допомоги є адвокатське бюро.
Згідно п. 6 ст. 14 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатське бюро може залучати до виконання укладених бюро договорів про надання правової допомоги інших адвокатів на договірних засадах. Адвокатське бюро зобов`язане забезпечити дотримання професійних прав адвокатів та гарантій адвокатської діяльності.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Згідно зі        статтею 15 Господарського процесуального кодексу України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України     передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до частин 1, 2        статті 126 Господарського процесуального кодексу України            витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8        статті 129 Господарського процесуального кодексу України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3        статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Водночас, за змістом частини 4        статті 126 Господарського процесуального кодексу України            розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5, 6    статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
У розумінні положень частини 5 статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Вказаної позиції дотримується також Верховний Суд у постанові від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19.
При визначенні суми відшкодування адвокатських витрат, суд має виходити з критерію їх реальності (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).
У рішенні ЄСПЛ «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Статтею 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»     визначено, що договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Як свідчать матеріали справи, відповідач - ФОП Пахомов Ігор Борисович звернувся до адвокатського бюро «Бородін та партнери», в особі керуючого бюро - адвоката Бородіна Т.В. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ПТ№1708 від 27.06.2017), з метою надання останнім професійної правничої допомоги відповідачу щодо захисту його прав та законних інтересів при розгляді судом справи № 922/1312/21 (пункт 1 додатку №2 до договору про надання професійної правової допомоги №27/04-1 від 27.04.2021).
На підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, відповідач надає копії таких документів: 
- додатку №2 до договору про надання професійної правової допомоги №27/04-1 від 27.04.2021, 
- акту приймання-передачі виконаних робіт (послуг) від 25.09.2021.
Так, 12.07.2021     між відповідачем та адвокатським бюро «Бородін та партнери» підписано додаток №2 до договору про надання професійної правової допомоги №27/04-1 від 27.04.2021, яким визначено умови досягнення мети із захисту прав відповідача, оскарження рішення господарського суду Харківської області у справі № 922/1312/21 та зобов`язання бюро виконати визначений перелік робіт, за які клієнт зобов`язаний сплатити визначену вартість.
25.09.2021     між відповідачем та адвокатським бюро «Бородін та партнери» підписано акт приймання-передачі виконаних робіт (послуг) до додаток №2 до договору про надання професійної правової допомоги №27/04-1 від 27.04.2021, відповідно до якого загальна вартість наданої професійної правничої допомоги становить 20 000,00 грн.
Відповідачем не було надано жодних доказів на підтвердження оплати наданих адвокатським бюро правової допомоги. Проте, судова колегія зазначає, що у постанові Верховного Суду по справі №922/445/19 від 03.10.2019 Об`єднана палата у складі суддів касаційного господарського суду, зокрема, зазначила, що: «... витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено».
Так, згідно детального опису правової допомоги, наданої адвокатським бюро при розгляді зазначеної справи за актом приймання-передачі виконаних робіт (послуг) до додатку №2 до договору про надання професійної правової допомоги №27/04-1 від 27.04.2021, адвокатським бюро «Бородін та партнери»  відповідачу були надані такі послуги:
-          зустріч з клієнтом, надання правової консультації і роз`яснень із суті спірного рішення, узгодження правової позиції з клієнтом -           2000,00 грн.;
-          підготовка та подача до Східного апеляційного господарського суду апеляційної скарги та додатків до неї, надсилання учасникам справи -           6000,00 грн.;
-          зустріч з клієнтом, надання правової консультації і роз`яснень із суті апеляційної скарги позивача, узгодження правової позиції з клієнтом -           2000,00 грн.;
-          підготовка та подача до Східного апеляційного господарського суду відзиву на апеляційну позивача, надсилання учасникам справи -           5000,00 грн.;
-          участь у судовому засіданні 20.09.2021          - 2500,00 грн.;
-          підготовка заяви про розподіл та стягнення судових витрат, надсилання учасника справи -           2500,00 грн.;
Всього виконано робіт на 20 000,00 грн..          
Натомість, судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.
Вирішуючи питання про розподіл витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатом, суд враховує, що розмір гонорару визначається за погодженням виконавця з клієнтом. Суд не має право втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Водночас, для включення всієї суми гонорару та фактичних витрат у відшкодування за рахунок позивача має бути встановлено, що такі витрати відповідача були необхідними, а розмір є розумний, виправданий, що передбачено у ст.126 Господарського процесуального кодексу України та у  ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
У справі "East/WestAllianceLimited" проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).
У пункті 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).
Отже, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Так, суд частково погоджується з доводами позивача, викладеними в запереченнях від 05.10.2021 проти заяви відповідача про розподіл судових витрат, виходячи з наступного.
Що стосується включення відповідачем в рахунок пункту суми витрат на правничу допомогу «зустріч із клієнтом, надання правової консультації і роз`яснень по суті спірного рішення, узгодження правової позиції з клієнтом» , суд зазначає таке. Спілкування клієнта з адвокатом у контексті правової допомоги підпадає під сферу приватного життя, оскільки це надає захиснику можливість приймати обґрунтовані рішення. Звідси вбачається, що будь - то в контексті допомоги з цивільного чи кримінального судочинства або в контексті звернення до загальної юридичної консультації, особи, які звертаються до адвоката, можуть обґрунтовано очікувати, що їхні повідомлення є приватними та конфіденційними. На це звернув увагу Європейський суд з прав людини, розглядаючи справу "Алтай проти Туреччини" (Altay v. Turkey (No. 2), заява №11236/09, рішення від 09 квітня 2019 року). Отже, колегія суддів вважає необґрунтованими вимоги про стягнення 4000,00 грн. вартості послуг  у вигляді  зустрічі адвоката з клієнтом з метою правової консультації і роз`яснень із суті апеляційної скарги позивача, оскільки вони у відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, є сферою приватного життя. Окрім того, адвокатом в підтвердження проведення зустрічей з клієнтом (відповідачем у справі) та здійснення правового аналізу наданих клієнтом документів не надано будь-яких доказів, що є порушенням принципів, які закладені в основу господарського судочинства, зокрема, принципу змагальності, за умовами якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи.
З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні вимоги відповідача про стягнення на його користь витрат на правничу допомогу «зустріч із клієнтом, надання правової консультації і роз`яснень по суті спірного рішення, узгодження правової позиції з клієнтом» в розмірі 4000, 00 грн.  
Крім того, заперечення, викладені відповідачем у поданому до Східного апеляційного господарського суду відзиві на апеляційну скаргу позивача, є типовими та незначної складності, не характеризується наявністю виключної правової проблеми. Великої кількості законів та підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, в зазначеному відзиві відсутні. Так само матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження б яких адвокат витратив значний час. Що стосується вартості за складення адвокатом заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, то суд вважає її завищеною та неспівмірною із обсягом виконаної роботи та заявленої до відшкодування суми за створення відповідної заяви. 
Щодо стягнення 6000,00 грн. вартості послуг  у вигляді   підготовки та подачі до суду апеляційної скарги на рішення господарського суду Харківської області та додатків до неї суд зазначає, що такі витрати стосуються саме підготовки та подання апеляційної скарги відповідачем, що вбачається зі змісту акту приймання-передачі виконаних робіт від 25.09.2021. Постановою від 20.09.2021 року апеляційний суд залишив апеляційну скаргу відповідача без задоволення. Відтак, у зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою, за подання і розгляд апеляційної скарги мають бути понесені самим відповідачем.
З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні вимоги відповідача про стягнення на його користь витрат на правничу допомогу вартості послуг  у вигляді   підготовки та подачі до суду апеляційної скарги на рішення господарського суду Харківської області  в розмірі 6000, 00 грн.  
Таким чином, враховуючи те, що зазначені у акті  приймання-передачі виконаних робіт послуги щодо зустрічі із клієнтом та складання апеляційної скарги є такими, що не підлягають задоволенню, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення заяви відповідача про розподіл судових витрат в розмірі 10 000,00 грн.
Керуючись статтею    129,    244 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ФОП Пахомова Ігоря Борисовича про розподіл судових витрат задовольнити частково.
Стягнути з АТ "Український науково-дослідний та конструкторський інститут хімічного машинобудування" (Україна, 61001, Харківська обл., м. Харків, вул. Конєва, буд. 21, ідентифікаційний код особи 00220285)     на користь ФОП Пахомова Ігоря Борисовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код особи НОМЕР_1 ) 10 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Дана додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття. 
Повний текст даної додаткової постанови складено 11.10.2021.
Порядок і строки її оскарження передбачено  ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                                         М.М. Слободін  

Суддя                                                                                                Е.В. Сгара  

Суддя                                                                                                І.А. Шутенко