ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9086/21 Справа № 201/217/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О. А. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2021 року                        колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого – Куценко Т.Р., 
суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу
        ОСОБА_1 

на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 21 травня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Європейська агенція з повернення боргів” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 

ВСТАНОВИЛА: 

       У січні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Європейська агенція з повернення боргів” (далі — ТОВ “ФК “ЄАПБ”) звернулось до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
       В обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що 07 серпня 2012 року між ОСОБА_1 та ПАТ “Актабанк” було укладено кредитний договір №8126. 23 березня 2018 року між ПАТ “Актабанк” та ТОВ “ФК “ЄАПБ” укладено договір №2 про відступлення права вимоги у зв`язку з чим позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 13 293, 92 грн, з яких: 9 386, 72 грн — заборгованість за основним боргом, 2 701, 20 грн — заборгованість за процентами, 6 грн — заборгованість за комісією, 1 200 грн — заборгованість за штрафами та пенею. Тому просило стягнути вказану заборгованість та судовий збір.
       Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 21 травня 2021 року позовну заяву ТОВ “ФК “ЄАПБ” задоволено (а.с. 49-53).
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог банку відмовити.
       Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив обставини справи. Не взяв до уваги, що він був клієнтом ПАТ “Актабанк” та 23 травня 2011 року між ними було укладено договір №Б17-0056/Т/303246 на розрахунково-касове обслуговування його банківського рахунку, 27 серпня 2014 року він звернувся до ПАТ “Актабанк” з заявою про закриття банківського рахунку, у зв`язку з чим залишок коштів у сумі 34 108, 21 грн підлягав поверненню, втім у банку почалася ліквідація, у зв`язку з чим повинно було здійснитися зарахування зустрічних однорідних грошових вимог та погашено заборгованість. Вказував про нікчемність договору про відступлення прав вимоги в частині грошових вимог до нього (а.с. 64-75).
       20 жовтня 2021 року позивач ТОВ “ФК “ЄАПБ” надало відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції просило залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Наголошували на тому, що відповідачем допущено заборгованість за кредитним договором. Зарахування зустрічних однорідних вимог не відбулося. Договір про відступлення прав вимоги відповідає нормам законодавства.
       Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
       Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
       Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).
       Зважаючи на те, що ціна позову становить 13 293, 92 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін. 
       Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.
       Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
       Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
       Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.        Судом першої інстанції встановлено, що 07 серпня 2012 року між ПАТ “Актабанк” та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №8126 за умовами якого останньому надано кредит (для своїх споживчих цілей), встановлено відсотки за користування кредитом в оговореній сумі на суму залишку заборгованості за кредитом зі встановленням кінцевого терміну повернення кредиту. Фінансова установа, банк виконав умови кредитного договору та на підставі заяви відповідача надав йому обумовлені договором кредитні кошти (а.с. 4-20).
       23 березня 2018 року ПАТ “Актабанк” та ТОВ “ФК “ЄАПБ” було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю – договір факторингу, згідно з яким ПАТ “Актабанк” у відповідності до ст. 512, 514, 1077-1079, 1082, 1084 ЦК України відступило, а ТОВ “ФК “ЄАПБ” прийняло право вимоги, права кредитора і відносно відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 8126 від 07 серпня 2012 року (а.с. 23-28).
       У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором виникла заборгованість і на момент звернення з позовом загальний розмір заборгованості становить 13 293, 92 грн, з яких: заборгованість за основною сумою боргу за кредитом – 9 386, 72 грн, заборгованість по відсоткам – 2 701, 20 грн, заборгованість по комісії – 06 грн і штрафи (пені) – 1 200 грн (а.с. 22).
       Задовольняючи позовні вимоги ТОВ “ФК “ЄАПБ”, суд першої інстанції виходив із їх доведеності та обґрунтованості. Позивачем надано суду достатньо належних та допустимих доказів на обґрунтування заявлених позовних вимог.
       Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції у зв`язку з наступним.
       Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
       За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
       Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
       У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
       Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
       До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
       При укладанні Кредитного договору сторони погодили, що відповідно до цього договору до складу плати за кредитом (сукупної вартості кредиту) входять плата за річною відсотковою ставкою, разова плата кредитом та щомісячна плата за кредитом. Плата за кредитом нараховується з моменту надання кредиту. Щомісячна плата за кредитом входить до складу щомісячного платежу відповідно до графіку платежів (додаток до договору). Разова плата за кредитом справляється за рахунок наданого кредиту, одразу після його надання. У разі укладення Позичальником договору страхування або договору про надання інших послуг, пов`язаних з наданням кредиту, Позичальник несе, відповідно до графіку платежів (додаток до договору), витрати на надання зазначених послуг, які справляються за рахунок наданого кредиту, відразу після його надання.
       При цьому у Кредитному договорі та додатку до нього (графік платежів) всі складові загальної суми щомісячного платежу визначені у твердій сумі, та апелянтом підписано графік платежів.
       Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
       За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
       Частинами 1,2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
       Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
       Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
       Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
       Статтею 517 ЦК України передбачено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
       Відповідно до ст. 518 ЦК України заперечення щодо розміру заборгованості можуть бути висунуті боржником до нового кредитора, а сама по собі незгода боржника з розміром заборгованості, право вимоги якої передано за договором новому кредитору, не є підставою для визнання договору про відступлення права вимоги недійсним.
       Відповідно до п. 3.4. Договору про відступлення прав вимоги сторони зобов`язанні повідомити боржників про відступлення прав вимоги за основними договорами протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту набрання чинності цим         Договором у порядку, передбаченому чинним законодавством, у формі повідомлення, що передбачена Додатком № 2 цього Договору. Банк здійснює повідомлення боржників шляхом розміщення відповідного інформаційного повідомлення на офіційному сайті ПАТ "Актабанк" протягом двох робочих днів. Сторони погоджуються, що, відповідно до ст. 516 ЦК України, Новий кредитор несе ризик настання для нього несприятливих обставин у зв`язку із неповідомленням або несвоєчасним/неналежним повідомленням Боржників про відступлення Прав вимоги за Основними договорами на підставі цього Договору, у зв`язку із чим виконання Боржниками зобов`язань за Основними договорами на користь Банку, у тому числі надходження на користь Банку грошових коштів в рахунок виконання зобов`язань за Основними договорами, до моменту повідомлення відповідного із Боржників про відступлення Прав вимоги на підставі цього Договору вважається належним виконанням відповідним із Боржників зобов`язань за Основними договорами. Новий кредитор також погоджується, що Банк не відповідає перед Новим кредитором, якщо одержані Новим кредитором від Боржників суми за Основними договорами будуть меншими від сум, які очікував отримати від Боржників Новий кредитор при укладенні цього Договору, в тому числі меншими від суми, зазначених в Додатку № 1 до цього Договору, або сплачених Новим кредитором Банку за цим Договором.
       Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
       На виконання вимог цивільного законодавства України та Договору про відступлення прав вимоги, ТОВ "ФК "ЄАПБ", який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача, що зазначена у кредитному договорі, простою кореспонденцією через відділення пошти було надіслано підписані та належним чином засвідчено повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості по Кредитному договору та включення персональних даних боржника до бази персональних даних (від імені ТОВ "ФК "ЄАПБ") разом з вимогою про погашення загальної суми боргу по кредитному договору.
       При цьому, в законодавстві України не передбачено обов`язку нового кредитора мати письмове підтвердження відправлення чи отримання боржником повідомлення про відступлення права вимоги. Виходячи із ч. 2 ст. 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор лише несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
       Навіть, якщо за умови, що відповідач не був обізнаний про відступлення права вимоги до ТОВ "ФК "ЄАПБ", має місце той факт, за яким боржник не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які зазначені в кредитному договорі або ж, у разі неможливості такої проплати, на передбачений законодавством, п. 2 ст. 537 ЦК, депозитний рахунок нотаріуса.
       Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
       Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
       Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
       Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
       Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).        
       Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
       Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
       У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
       Колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем доведені заявлені позовні вимоги, а саме факт укладання кредитного договору,факт набуття права вимоги та факт наявності заборгованості за кредитним договором. 
       Доводи апеляційної скарги цього не спростовують. 
       Посилання апеляційної скарги ОСОБА_1 на те, що він був клієнтом ПАТ “Актабанк” та 23 травня 2011 року між ними було укладено договір №Б17-0056/Т/303246 на розрахунково-касове обслуговування його банківського рахунку, 27 серпня 2014 року він звернувся до ПАТ “Актабанк” з заявою про закриття банківського рахунку, у зв`язку з чим залишок коштів у сумі 34 108, 21 грн підлягав поверненню, втім у банку почалася ліквідація, у зв`язку з чим повинно було здійснитися зарахування зустрічних однорідних грошових вимог та погашено заборгованість, не можуть бути прийняті до уваги оскільки відповідачем не доведено, що грошові кошти були зараховані банком на погашення заборгованості за спірним кредитом. 
       До апеляційної скарги долучено копія заяви від ОСОБА_1 до ПАТ "Актабанк" від 20 травня 2016 року за вих. № 20/05 в якій він ставив питання про зарахування зустрічних однорідних (грошових) вимог (а.с.103), втім колегія суддів звертає увагу на те, що, пунктом 8 частини 2 статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у редакції, що діє з 12 серпня 2015 року передбачено, що забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов`язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін.
       Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) під час тимчасової адміністрації не здійснюється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов`язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі.
       Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, тому дійшов правильного висновку про задоволення позову.
       Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи.
       За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.
       Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

       Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2021 року залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

       Головуючий:                                                        Т.Р. Куценко 

       Судді:                                                                Е.Л. Демченко
                                                               
                                                                               М.О. Макаров