25.10.21
22-ц/812/1263/21
Провадження № 22-ц/812/1263/21         

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року                                                  м. Миколаїв
                                                                                  справа № 469/317/14
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:
       головуючого Тищук Н. О.,
       суддів Лівінського І. В., Шаманської Н.О., 
       із секретарем Біляєвою В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
акціонерного товариства «УкрСиббанк» 
на рішення Березанського районного суду Миколаївської області, ухвалене 21 грудня 2020 року суддею Гапоненко Н.О., в приміщенні цього ж суду, (дата складання повного рішення не зазначена), у цивільній справі за позовом 
акціонерного товариства «УкрСиббанк» до
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 
про стягнення заборгованості за кредитним договором
та звернення стягнення на предмет іпотеки, 
У С Т А Н О В И В:
У березні 2014 року АТ «УкрСиббанк» звернувся з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки.
Позивач зазначав, що 20 серпня 2008 року між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 11385312000 за яким останній отримав 49 000 доларів США кредитних коштів, зі сплатою 15 % річних за користування кредитними коштами, подвійної процентної ставки у разі прострочення сплати боргу, строком до 20 серпня 2015 року. Цього ж дня між банком та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки, яким в іпотеку банку передано житловий будинок АДРЕСА_1 .
Посилаючись на порушення ОСОБА_1 умов договору банк просив стягнути заборгованість, яка виникла станом на 13 березня 2014 року у розмірі 823 166, 34 грн., з яких: 47 429,85 доларів США, що еквівалентно 440 258,10 грн.; 36 473,17 доларів США процентів за користування кредитом, що еквівалентно 338 554,91 грн.; та пені - 545,18 доларів США за прострочення сплати кредиту, що еквівалентно 5 060, 53 грн. та 4 233,09 доларів США за прострочення сплати процентів, що еквівалентно складає 39 292, 80 грн. Одночасно банк просив звернути стягнення на предмет іпотеки.
28 квітня 2014 року відкрито провадження у справі.
У 2014 році представником відповідача ОСОБА_1  було подано відзив на позовну заяву, в якому він посилався на недоведеність факту надання банком кредиту, оскільки суду не надано оригіналу договору з додатковими угодами, відомостей про відкриття позичкового рахунку, перерахування коштів на цей рахунок тощо. Вважав, що заборгованість з 20 серпня 2008 року по квітень 2011 року нарахована з порушенням строку позовної давності та вказував на неправильність розрахунків позивача, яким застосовано курс долара до гривні, встановлений НБУ станом на 13 березня 2014 року, а не на день внесення ануїтетного платежу. Також подано клопотання про призначення судово-економічної експертизи.
Ухвалою суду від 18 серпня 2014 року клопотання задоволено, у справі призначено судово-економічну експертизу.
24 квітня 2018 року у зв`язку із закінченням терміну повноважень судді Тавлуя В.В. справа прийнята до свого провадження суддею Гапоненко Н.О. та призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження з викликом сторін.     
30 жовтня 2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
У серпні 2020 року банком подано відповідь на відзив на позовну заяву, у якому банк зазначав, що ним надано усі необхідні доказів на підтвердження позовних вимог, посилався на презумпцію правомірності правочину та свідоме, вільне і добровільне укладення договору і подальше його виконання позичальником. Також вказував на дотримання позовної давності, яку необхідно відраховувати з 32 дня з моменту отримання відповідачами вимоги про дострокове повернення кредиту, тобто з 04 березня 2014 року.
У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання та наявність у справі їх позиції щодо позовних вимог, справу розглянуто без їх участі. 
Рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 21 грудня 2020 року у задоволенні позову АТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовлено. З банку на користь ОСОБА_3 стягнуто 30 355, 20 грн. судових витрат, пов`язаних з залученням експертів.
В апеляційній скарзі АТ «УкрСиббанк» просив рішення скасувати та задовольнити позовні вимоги, посилаючись на те що ОСОБА_1 не заперечував факту укладення кредитного договору, банк надав суду і експерту усі необхідні документи, натомість відповідач не надавав будь-яких доказів погашення ним кредиту; експертом у висновку не враховано обумовленого договором нарахування подвійної процентної ставки на прострочену суму боргу; помилково зараховано списання банком за рахунок власних резервів заборгованості за відсотками відповідача, як безнадійної грошової заборгованості, яке жодним чином не впливає на цивільно-правові зобов`язання сторін; на помилковість висновку експерта про неможливість підтвердження нарахованої банком пені, оскільки її нарахування передбачено умовами договору.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що 20 серпня 2008 року між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 11385312000 за яким останній отримав 49 000 доларів США кредитних коштів строком до 20 серпня 2015 року (а.с. 7-13 том І). 
Пунктом 1.3.1 за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 15 % річних.
За користування кредитними коштами понад встановлений договором термін банк автоматично нараховує проценти на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою у розмірі збільшеному вдвічі, від ставки, вказаної у пункті 1.3.1. Нарахування вищевказаної процентної ставки на прострочену суму основного боргу починається з дня виникнення простроченої суми основного боргу, а саме з наступного дня після дня несплати або неповної сплати платежу, встановленого у договорі. Проценти нараховуються на прострочену суму основного боргу за підвищеною ставкою до моменту погашення такої заборгованості. 
Погашення процентів відбувається з 01 по 10 число місяця, наступного за тим, на який були нараховані проценти. 
Також відповідач зобов`язаний сплачувати пеню у випадку порушення будь-яких грошових зобов`язань у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми гривневого еквівалента простроченої заборгованості станом на дату нарахування пені.
Цього ж 12 серпня 2008 року між банком і ОСОБА_4 укладено договір іпотеки, за яким ОСОБА_4 передала в іпотеку банку належний їй житловий будинок АДРЕСА_1 з прилеглими до нього господарськими та побутовими спорудами, загальною площею 159,0 кв.м., житловою площею 78,2 кв.м., загальною вартістю 116 631 грн., та земельну ділянку площею 0,1978 га для будівництва та обслуговування житлового будинку за тією ж адресою, експертна грошова оцінка земельної ділянки становить 98 490,00 грн. За згодою сторін вартість майна, що передається в іпотеку, становить 511 206 грн. (а.с. 16-19).
Додатковою угодою № 1 до кредитного договору № 11385312000 від 06 лютого 2009 року визначено, що ануїтетний платіж складає 650, 59 доларів США, які позичальник зобов`язався сплачувати 06 числа кожного календарного місяця строку кредитування (а.с. 14-15 том І). 
21 лютого 2014 року банк направив відповідачам вимоги про повне погашення суми кредиту та сплаті процентів у разі непогашеної заборгованості (а.с. 36-37, 38-39, 40-41 том 1).
Направлення відповідачам зазначених повідомлень підтверджується реєстром заказних пакетів та чеком «Укрпошти» (а.с. 40-42, том 1).
З висновку судово-економічної експертизи №17-300/301 від 13 грудня 2017 року вбачається, що в межах наданих матеріалів справи, за умови відповідності даних, відображених у загальній виписці банку щодо проведених операцій за кредитним договором, первинним документам з нарахування та погашення кредитної заборгованості, не надається за можливе підтвердити чи відповідає станом на 13.03.2014 року розрахунок заборгованості ОСОБА_1 перед банком (а.с. 20-31) (в розмірі сум заборгованості за кредитом, заборгованості по процентам за користування кредитом, пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом), умовам договору про надання споживчого кредиту від 20.08.2008 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 (як зазначено у тексті договору) та Додаткової угоди № 1 від 06.02.2009 року до даного Договору та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цим кредитним договором.
За результатами проведеного дослідження в межах наданих документів, станом на 12 січня 2012 року загальний залишок заборгованості за основним боргом (тілом кредиту) склав 47 429,85 доларів США (еквівалент за курсом НБУ - 378 955, 02 грн), з яких: залишок поточної заборгованості за тілом кредиту з урахуванням виявленої розбіжності між загальною сумою планових платежів та загальною сумою прострочених платежів склав 45 261, 07 доларів США (еквівалент за курсом НБУ - 361 629, 90 грн); залишок простроченої заборгованості за основним боргом (тілом кредиту) , з урахуванням виявленої розбіжності між загальною сумою прострочених платежів, відображених у виписці банку, склав 2 168, 78 доларів США (еквівалент за курсом НБУ - 17 328,12 грн); 
В подальшому, починаючи з 12.01.2012 року, облік заборгованості за основним боргом (тілом кредиту) відображений Банком в загальній виписці проведених операцій лише на рахунках класу 8 «Управлінський облік». Оскільки у загальній виписці проведених операцій по нарахуванню та погашенню заборгованості за Кредитним договором від 20.08.200 року, відсутні дані бухгалтерського (фінансового) обліку заборгованості за основним боргом (тілом кредиту) за період з 12.01.2012 по 13.03.2014, а також оскільки банком не була надана на дослідження інформація щодо відкриття та призначення рахунків управлінського обліку, співставити дані бухгалтерського та управлінського обліку за період з 12.01.2012 по 13.03.2014 та дослідити рух кредитної заборгованості за кредитним договором у період 12.01.2012 по 13.03.2014, а отже підтвердити суму заборгованості за основним боргом (тілом кредиту) станом на 13.03.2014 не надається за можливе. 
За результатами проведеного дослідження в межах наданих документів, станом на 12 січня 2012 року загальний залишок заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами склав 18 877, 01 доларів США. Як вбачається із загальної виписки проведених операцій за кредитним договором від 20.08.2008, загальна сума заборгованості позичальника за відсотками за користування кредитними коштами була списана банком у повному обсязі за рахунок спеціальних резервів 12.01.2012 у загальній сумі 18 877, 01 долар США, відповідно до вимог Положення № 255 та Інструкції № 481. Таким чином, залишок заборгованості за відсотками станом на 12.01.2012 склав нуль доларів США.
В подальшому, починаючи з 12.01.2012 року, облік заборгованості за відсотками відображений Банком в загальній виписці проведених операцій лише на рахунках класу 8 «Управлінський облік». Оскільки у загальній виписці проведених операцій по нарахуванню та погашенню заборгованості за Кредитним договором від 20.08.200 року, відсутні дані бухгалтерського (фінансового) обліку заборгованості за відсотками за період з 12.01.2012 по 13.03.2014, а також оскільки банком не була надана на дослідження інформація щодо відкриття та призначення рахунків управлінського обліку, співставити дані бухгалтерського та управлінського обліку за період з 12.01.2012 по 13.03.2014 та дослідити рух кредитної заборгованості за кредитним договором у період 12.01.2012 по 13.03.2014, а отже підтвердити суму заборгованості за відсотками станом на 13.03.2014 не надається за можливе. 
Оскільки на дослідження не надані первинні документи, що підтверджують нарахування банком пені, та регістри бухгалтерського обліку за аналітичним рахунком, відкритим для обліку пені, нарахованої та сплаченої позичальником ОСОБА_1 , дослідити відповідність наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості умовам кредитного договору та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту в частині, що стосується пені, не надається за можливе. 
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина 1 статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано необхідних та достатніх доказів на підтвердження висновку про існування та розмір заборгованості відповідача за кредитом.
Проте колегія суддів не може погодитись із зазначеним.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.
Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина перша статті 1048 ЦК України).
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору (стаття 526 ЦПК України).
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
На підтвердження існування кредитних правовідносин і виконання позивачем своїх зобов`язань до суду надано копію кредитного договору № 11385312000 від 20 серпня 2008 року між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , додаткової угоди № 1 до кредитного договору № 11385312000 від 06 лютого 2009 року, заяву на видачу готівки №56 ивід 20 серпня 2008 року (т. 2 а.с. 2), а також роздруківку з поточного рахунку за 20 серпня 2008 року (т.2 а.с. 5), згідно з якою надано кредит та видано з поточного рахунку ОСОБА_1 49 000 доларів США, витяг з особового рахунку ОСОБА_1 (а.с. 14-80, том 2).
Крім того, існування кредитної заборгованості у розмірі 47 429, 85 доларів США підтверджується експертним висновком, складеним за результатами судової економічної експертизи (а.с. 162-174, том 3).
Відповідачем не надано інших допустимих доказів, зокрема, альтернативного розрахунку на спростування суми кредитної заборгованості. Заперечення відповідача, які зводяться до повної відмови у задоволенні вимог банку, наданого банком розрахунку заборгованості не спростовують.
Зазначене кореспондується з постановою Верховного Суду від 24 червня 2020 року у справі №641/1501/17.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про існування кредитних правовідносин і кредитної заборгованості ОСОБА_1 
Верховний Суд у своїй практиці наголошує на тому, що при визначенні обгрунтованості заявленого позивачем розміру заборгованості, необхідно оцінювати висновок економічного дослідження у сукупності з іншими письмовими доказами у справі, наводити мотиви відхилення доказів, наданих банком на підтвердження розміру заборгованості (постанова Верховного Суду від 12 лютого 2020 року, справа №523/2420/16-ц).
Відповідно до п.п. 1.3.1 договору, за користування кредитними коштами понад встановлений договором термін, позивач автоматично нараховує проценти на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі, збільшеному вдвічі від ставки, вказаної в п.п. 1.3.1. Нарахування вищевказаної процентної ставки на прострочену суму основного боргу починається з дня виникнення простроченої суми основного боргу, а саме з наступного дня після несплати або неповної сплати платежу. Проценти нараховуються на прострочену суму основного боргу за підвищеною ставкою до моменту погашення такої заборгованості. 
Списання безнадійної грошової заборгованості з бухгалтерських рахунків за рахунок сформованих резервів у банку є наслідком упорядкування обліку кредиторської та дебіторської заборгованостей у банку. Згідно статті 59 Закону України «Про національний банк України», Національний банк України, в межах своїх повноважень визначає розміри, порядок формування та використання резервів банків, інших фінансових установ, державне регулювання яких здійснює Національний банк, для покриття можливих втрат за кредитами, резервів для покриття валютних, відсоткових та інших ризиків банків, цих фінансових установ.
Отже списання заборгованості у банку за рахунок резерву не змінює цивільно-правових зобов`язань сторін за кредитним договором та не впливає на виконання позичальником свого обов`язку.
Тому колегія суддів бере до уваги експертний висновок в частині визначення розміру боргу за тілом кредиту в сумі 47 429, 85 доларів США. Решта висновку експерта спростовується іншими доказами, які є в матеріалах справи, а саме довідкою-розрахунком заборгованості за кредитом, витягом з особового рахунку ОСОБА_1 .
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша статті 530 ЦК України).
Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Строк виконання кожного щомісячного зобов`язання згідно з статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. За змістом частини третьої цієї статті строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця. Перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов`язання, тобто строку виконання зобов`язання в повному обсязі (кінцевий строк) або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України). 
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 Кодексу.
З матеріалів справи вбачається, що поряд зі встановленням строку дії договору сторони (банк та клієнт) встановили і строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів згідно графіку платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. Таким чином, графік платежів є складовою частиною договору, в ньому зазначено умови погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів, що визначено місяцями.
У разі якщо умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлюються окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, у випадку неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідачів проценти за користування кредитними коштами, в межах строку позовної давності - за період з квітня 2011 року по березень 2014 року у розмірі 22 637, 11 доларів США.
Щодо позовної вимоги банку про стягнення з відповідачів пені за прострочення виконання кредитного зобов`язання, то підставою, яка породжує обов`язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов`язання (стаття 610, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. А пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України).
За змістом приписів параграфу 2 глави 49 ЦК України особливість пені у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та доти, поки зобов`язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Тобто, вона може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи в договорі. Але відповідно до пункту 1 частини 2 статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік. Відтак, стягнути неустойку (зокрема і пеню незалежно від періоду її нарахування) можна лише у межах спеціальної позовної давності.
Позовна давність за вимогою про стягнення пені обчислюється окремо за кожен день (місяць), за який нараховується пеня. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення його права на стягнення пені.
Перебіг позовної давності для стягнення неустойки (пені, штрафу) за кожним з прострочених платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу.
З огляду на викладене, з відповідачів підлягає стягненню нарахована банком пеня за прострочення сплати кредиту у розмірі 545, 18 доларів США, за період з 13 березня 2013 року по 13 березня 2014 року, та за прострочення сплати процентів - 4 233, 09 доларів США пені за прострочення сплати процентів за кредитом.
Враховуючи докази в сукупності, колегія суддів вважає за необхідне позовні вимоги про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково, а саме у розмірі 74 845 (сімдесят чотири тисячі вісімсот сорок п`ять), 23 доларів США, з яких 47 429 (сорок сім тисяч чотириста двадцять дев`ять), 85 доларів США за кредитом, 22 637 (двадцять дві тисячі шістсот тридцять сім), 11 доларів США за процентами, 545 (п`ятсот сорок п`ять), 18 доларів США пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та 4 233 (чотири тисячі двісті тридцять три), 09 доларів США пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за користування кредитом.
Стосовно позовної вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, колегія суддів вважає зазначити наступне.
Згідно зі статтею 575 ЦК України та статтею 1 Закону № 898-IV іпотека - це окремий вид застави, вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (частина перша статті 3 Закону № 898-IV). Вона має похідний характер від основного зобов`язання і за загальним правилом є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону № 898-IV).
Відповідно до пункту 1.1 договору іпотеки предметом іпотеки є нерухоме майно - житловий будинок АДРЕСА_1 , та є власністю відповідачки ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Новофедорівської сільської ради Березанського району Миколаївської області 18 березня 2008 року серії НОМЕР_1 , на підставі рішення виконавчого комітету Новофедорівської сільської ради від 12 лютого 2008 року за № 7, право власності зареєстровано Березанською філією ММБТІ від 19 березня 2008 року запис № 338 в книзі 16, реєстраційний №22543520, витяг №18147543, та земельна ділянка площею 0,1978 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить відповідачці ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №923675, виданого Новофедорівською сільською радою Березанського району Миколаївської області від 10 квітня 2008 року, кадастровий № 4820983501:02:017:0003.
Відповідно до статей 12 і 33 Закону № 898-IV одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки. Підставами звернення стягнення на предмет іпотеки є рішення суду, виконавчий напис нотаріуса або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (частина третя статті 33 Закону № 898-IV).
Закон № 898-IV визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя).
Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду (стаття 39 Закону № 898-IV) є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (статті 41-47 Закону № 898-IV); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону № 898-IV).
Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц, провадження № 14-112цс19.
У разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки (частина перша статті 12 Закону № 898-IV).
У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (частина перша статті 33 Закону № 898-IV).
У разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору (частина перша статті 35 Закону № 898-IV). Положення вказаної частини не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку (частина друга статті 35 Закону № 898-IV).
Таким чином, є всі підстави для задоволення позовних вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, а самежитловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0, 1978 гектарів, що знаходиться по АДРЕСА_1 , для задоволення вимог публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», що виникли на підставі договору про надання споживчого кредиту № 11385312000 від 20 серпня 2008 року у розмірі 74 845 (сімдесят чотири тисячі вісімсот сорок п`ять) 23 доларів США. 
Проте, 13 квітня 2021 року прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», яким доповнено пунктом 7 розділ ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», в якому зазначено що, зобов`язання позичальників за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у цьому пункті критеріям (незалежно від дати укладення договору), підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представника (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) у порядку та на умовах, встановлених цим пунктом.
Реструктуризація зобов`язань, передбачених договором, здійснюється за заявою, що подається кредитору позичальником (особою, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представником (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) особисто або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим пунктом, крім таких випадків:
у разі смерті позичальника (або особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) протягом строку, передбаченого абзацом першим цього підпункту, спадкоємець, до якого перейшли права та обов`язки позичальника, може подати заяву про проведення реструктуризації протягом двох місяців з дня одержання відповідного свідоцтва про право на спадщину;
у разі наявності на день набрання чинності цим пунктом у суді відкритого провадження у справі, предметом спору в якій є права та обов`язки сторін за договором, щодо реструктуризації зобов`язань за яким подається заява, та/або права та обов`язки сторін за іпотечним договором, укладеним для забезпечення виконання передбачених цим договором зобов`язань, та/або договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, та відсутності рішення суду, що набрало законної сили, заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом, але не пізніше двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду в такій справі;
у разі залучення позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) у встановленому законодавством порядку до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях у період, що припадає на тримісячний строк з дня набрання чинності цим пунктом, заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом, але не пізніше двох місяців з дня завершення такого залучення.
Крім того, у разі визнання судом поважними інших причин неподання заяви про проведення реструктуризації протягом тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом суд може встановити інший строк для подання заяви.
Якщо строк подання заяви про проведення реструктуризації пропущено позичальником з поважних причин (хвороба, перебування за межами території України тощо), кредитор за клопотанням позичальника має право подовжити строк подання заяви про проведення реструктуризації на два місяці.
Згідно пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» упродовж строку, передбаченого цим Законом для подання заяви про проведення реструктуризації, та упродовж 60 днів після закінчення зазначеного строку забороняється:
- примусове звернення стягнення (відчуження без згоди власника) на предмет іпотеки, що є забезпеченням виконання зобов`язань, які підлягають реструктуризації на підставі заяви про проведення реструктуризації; 
- набуття іпотекодержателем на підставі договору про задоволення вимог іпотеко держателя або відповідного заставодержателя в іпотечному договорі у власність предмета іпотеки, що є забезпеченням виконання зобов`язань, які підлягають реструктуризації на підставі заяви про проведення реструктуризації;
- продаж іпотекодержателем третій особі на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного заставодержателя в іпотечному договорі предмета іпотеки, що є забезпеченням виконання зобов`язань, які підлягають реструктуризації на підставі заяви про проведення реструктуризації. 
Зазначений Закон є правовою підставою, що забороняє органам та посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнень на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, на яких поширюється дія цього Закону.
Отже, колегія суддів вважає за необхідне відстрочити виконання рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 та земельну ділянку, що знаходиться по АДРЕСА_1 до закінчення строку, передбаченого п. 3 Прикінцевих та перехідних положень до ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» №1381-ІХ від 13 квітня 2021 року.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що оскільки районним судом при ухваленні оскаржуваного рішення було неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, то рішення підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про часткове задоволення позову.
Згідно зі статтею 141 ЦПК між сторонами підлягають розподіленню судові витрати, сплачені позивачем при подачі позовної заяви та при подачі сторонами апеляційних скарг.
З урахуванням сплати банком 3 654 грн. судового збору при пред`явленні позову та 5 481 грн. при подачі апеляційної скарги, при частковому задоволенні позовних вимог, відшкодуванню банку підлягають 7 764 грн., які необхідно стягнути з відповідачів по 3 882 грн. з кожного.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, ЦПК України, апеляційний суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити частково.
Рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 21 грудня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення.
Позов акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , прож. АДРЕСА_6 ) на користь акціонерного товариства «УкрСиббанк» (ЄДРПОУ 09807750, місцезнаходження вул. Андріївська, 2/12 м. Київ, 04070) за договором споживчого кредиту № 11385312000 від 20 серпня 2008 року заборгованість станом на 13 березня 2014 року у розмірі 74 845 (сімдесят чотири тисячі вісімсот сорок п`ять), 23 доларів США, з яких 47 429 (сорок сім тисяч чотириста двадцять дев`ять), 85 доларів США за кредитом, 22 637 (двадцять дві тисячі шістсот тридцять сім), 11 доларів США за процентами, 4 233 (чотири тисячі двісті тридцять три), 09 доларів США пені за прострочення сплати процентів, та 545 (п`ятсот сорок п`ять), 18 доларів США пені за прострочену сплату кредиту.
Звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0, 1978 гектарів, що знаходиться по АДРЕСА_1 , для задоволення вимог публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», що виникли на підставі договору про надання споживчого кредиту № 11385312000 від 20 серпня 2008 року у розмірі 74 845 (сімдесят чотири тисячі вісімсот сорок п`ять) 23 доларів США.
Встановити спосіб реалізації житлового будинку, що належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Новофедорівської сільської ради Березанського району Миколаївської області 18 березня 2008 року на бланку серії НОМЕР_1 , на підставі рішення виконавчого комітету Новофедорівської сільської ради Березанського району Миколаївської області 12 лютого 2008 року за № 7, право власності зареєстровано Березанською філією Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації від 19 березня 2008 року запис № 338, в книзі 16, реєстраційний № 22543520, витяг № 18147543 та земельної ділянки, що належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯЕ № 923675, виданого Новофедорівською сільською радою Березанського району Миколаївської області від 10 квітня 2008 року, кадастровий № 4820983501:02:017:0003, у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог ЗУ «Про іпотеку» та встановити початкову ціну, визначену на підставі оцінки майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності проведеною відповідно до законодавства. 
Відстрочити виконання рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 та земельну ділянку, що знаходиться по АДРЕСА_1 до закінчення строку, передбаченого п. 3 Прикінцевих та перехідних положень до ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» №1381-ІХ від 13 квітня 2021 року.
Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , прож. АДРЕСА_6 ) та ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , що проживає по АДРЕСА_6 ) на користь акціонерного товариства «УкрСиббанк» (ЄДРПОУ 09807750, місцезнаходження вул. Андріївська, 2/12 м. Київ, 04070) по 3 882 (три тисячі вісімсот вісімдесят дві) грн. судових витрат. 
Постанова набирає законної сили з дня  прийняття, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання  повного судового рішення.

Головуючий                                        Н.О.Тищук

Судді:                                                Н.О. Шаманська

І.В.Лівінський

                                       
---------------------------------
Повну постанову складено 25 жовтня 2021 року