Дата документу 03.11.2021 Справа № 333/5810/21

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний № 333/5810/21 
Провадження №22-ц/807/3450/21 
Головуючий в 1-й інстанції – Холод Р.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 року                                місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача	Кухаря С.В.	
суддів:	Бєлки В.Ю., Онищенко Е.А.	
секретар	Книш С.В.	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25 серпня 2021 року, постановлену у м. Запоріжжі (повний текст ухвали складено 25 серпня 2021 року) у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову, шляхом накладення арешту та заборони вчиняти певні дії,- 

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року до суду звернувся ОСОБА_1 із заявою про забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви, шляхом: 1) встановлення заборони всім органам та державним чи приватним особам, що уповноваженні здійснювати державну реєстрацію дій щодо нерухомого майна, переходу права власності, вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно нерухомого майна, яке належить ОСОБА_2 на праві власності, а саме: квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 859599923101) та 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 23382738), 2) накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2 . Заява мотивована тим, що заявник ОСОБА_1 з 12.07.2002 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . За час шлюбу подружжям було придбано наступне майно: холодильник Beko, телевізор SHARP, комп`ютер (монітор Самсунг), морозильник М7184, відеокамера Panasonic V 210, планшет SUPER PAD, кліматичний комплекс-зволожувач DMS 3 в 1 KL-70, DVD програвач ODEON DVP-300, комп`ютер (монітор PHILIPS), кухня (12 секцій - шафи), гостьовий гарнітур, диван, гостьовий куточок, шафа, 1/2 частина квартири АДРЕСА_3 , автотранспортний засіб ДЕО, земельна ділянка № НОМЕР_1 , що розташована у АДРЕСА_4 , площею 0,0458 га, кадастровий номер 2310100000:04:037:0363. Зважаючи на те, що на даний час між заявником ОСОБА_1 та ОСОБА_2 склалися неприязні стосунки, остання без згоди ОСОБА_1 продає спільно набуте майно, заявник має намір звернутись до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ майна придбаного за час шлюбу, що є об`єктом права спільної сумісної власності. Заявник вважав, що накладення арешту на майно, а також встановлення заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно нерухомого майна, як вид забезпечення, буде відповідати позовним вимогам про поділ майна подружжя, а тому просив суд забезпечити позов саме таким чином.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25 серпня 2021 року, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову, шляхом накладення арешту та заборони вчиняти певні дії - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість висновків суду, порушення судом норм процесуального права, просив ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимог заяви.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те що, арешт накладений на майно ОСОБА_2 не забезпечить позовні вимоги заявника у провадженні про поділ майна подружжя. Доводи заявника щодо придбання переліченого майна в період шлюбу жодним чином не спростовані.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За положенням ч. 1 п. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу – без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції зазначив, щозаява про забезпечення позову в частині заборони всім органам та державним чи приватним особам, що уповноваженні здійснювати державну реєстрацію дій щодо нерухомого майна, переходу права власності, вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно нерухомого майна, що належить на праві власності ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, оскільки такий вид забезпечення позову є неконкретизованим, із невизначеним колом адресатів, а тому є таким, що не може бути фактично виконаним. Відповідно до матеріалів справи, фактично на час розгляду заяви накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_2 і обраний заявником захід не буде захищати його майнові права у розумінні заходів забезпечення позову. Заявником не конкретизовано об`єкти на які повинна поширюватись дія ухвали суду, оскільки накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно може привести до порушення права власності, гарантованого Конституцією України, так як арешт всього майна охоплює і наявність особистого майна ОСОБА_2 , яке не входить до поділу майна подружжя, а є її особистою власністю.

З вказаними висновками суду першої інстанції, погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В силу ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При цьому слід враховувати, що вжитті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Виходячи зі змісту ст.ст. 149-153 ЦПК України, забезпечення позову слід розуміти як вжиття судом заходів для охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання можливого прийнятого за його позовом позитивного рішення.

Згідно з п. 6, 7 ст. 153 ЦПК України, про забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання. 

Згідно зі ст. 150 ЦПК позов забезпечується:
1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;
1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;
2) забороною вчиняти певні дії;
3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин;
4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;
5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;
6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;
8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;
9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;
10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.
Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Інститут забезпечення позову є сукупністю встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, на земельну ділянку № НОМЕР_1 , кадастровий номер 2310100000:04:037:0363, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , накладено арешт слідчим Пихтюк С.І. у кримінальній справі № 15530901.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30.04.2020 року у цивільній справі № 333/1483/20 накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_2 постановами про арешт майна боржника виданими:
- головним державним виконавцем Комунарського ВДВС ЗМУЮ Романовою М.О.;
- державним виконавцем Комунарського ВДВС ЗМУЮ Густенко О.Л.;
- старшим державним виконавцем Комунарського ВДВС ЗМУЮ Нєдєльською О.Г.

Крім того, постановою про опис та арешт майна, виданої старшим державним виконавцем Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Кіорпе А.О. накладено арешт на 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 .

Вказана інформація вказує на відсутність у ОСОБА_2 можливості розпорядитися нерухомим майном, на яке просить накласти арешт заявник, а відповідно діяти недобросовісно з метою настання обставин, за яких виконання можливого рішення суду про задоволення вимог позивача щодо поділу майна подружжя буде утруднено або неможливо.

Що стосується доводів з приводу накладення арешту на рухоме майно, то як вірно вказав суд першої інстанції, заявником не в повній мірі доведення придбання всього вказаного майна в період шлюбу, що враховуючи майбутні позовні вимоги про поділ майна подружжя є обов`язковим. Крім того, відсутні підстави вважати, що ОСОБА_2 має намір розпорядитися таким майном, що ускладнить виконання майбутнього рішення у справі. 

Також заявником не доведено суду, що подання даної заяви не має на меті перешкоджанню виконання зобов`язань сторін у інших правовідносинах, враховуючи арешти майна в тому числі і в кримінальному провадженні.

Доводів, які б вказували на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали судді апеляційна скарга не містить.

З мотивів, викладених вище, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням вимог ЦПК України, підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25 серпня 2021 року у цій справі залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 05 листопада 2021 року.

Головуючий, суддя-доповідач                                         С.В. Кухар

Судді:                                                                 В.Ю. Бєлка

Е.А. Онищенко