Номер провадження: 22-ц/813/592/21 
Номер справи місцевого суду: 522/18112/14-ц
Головуючий у першій інстанції Бойчук А.Ю.
Доповідач Вадовська Л. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       26.08.2021 року                                                                 м. Одеса 

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М., 
суддів - Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.,
при секретарі - Вівчар Ю.С.,
за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:
позивача ОСОБА_1 , 
представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 , 
переглянувши справу №522/18112/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 серпня 2017 року у складі судді Бойчука А.Ю., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 26 вересня 2014 року в особі представника до суду з вищеназваним позовом, вказав, що з ОСОБА_5 як директором сьомого філіалу агентства нерухомості «ТВ-Дом» уклав 27 серпня 2013 року Договір про надання послуг, пов`язаних з придбанням об`єкта нерухомості, розташованого за адресом: АДРЕСА_1 , за ціною 611250,00 грн. (еквівалент 75000,00 доларів США). За послуги сплатив грошові кошти в сумі 18337,50 грн. (еквівалент 2250 доларів США по курсу НБУ на дату підписання договору). Тоді ж у приміщенні агентства нерухомості уклав з ОСОБА_2 . Попередній договір №000000460 від 27 серпня 2013 року та передав грошові кошти в сумі 61125,00 грн, за умовами якого вони як сторони зобов`язались до 20 січня 2014 року укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна. Позивач ОСОБА_1 вважає, що ОСОБА_2 ввів його в оману, так як при укладенні попереднього договору мав за мету отримати грошові кошти в сумі 61125,00 грн. без наміру виконувати свої зобов`язання по укладенню в майбутньому основного договору. Крім того, що після укладення попереднього договору були виявлені суттєві недоліки щодо неналежного опалення будинку у зимовий період, про що відповідач не попередив. Посилаючись на відсутність нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладення попереднього договору під впливом обману та передбачений частиною 2 статті 230 ЦК України обов`язок відшкодувати збитки в подвійному розмірі, позивач ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 збитки у подвійному розмірі, а саме 122250,00 грн. (т.1 а.с.1-8). 
Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2014 року відкрито провадження у справі (т.1 .с.59).
20 січня 2015 року ОСОБА_1 доповнив позов вимоги вимогами про відшкодування моральної шкоди в сумі 50000,00 грн. (т.1 а.с.66-69).
23 квітня 2015 року ОСОБА_1 в особі представника подав заяву про зміну предмету позову, за змістом якої просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь на відшкодування збитків у зв`язку з обманом у подвійному розмірі 122250,00 грн.; на відшкодування моральної шкоди 50000,00 грн. (т.1 а.с.104-110).
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 1 липня 2015 року, ухваленим в порядку заочного розгляду справи, позов задоволено частково; стягнуто на відшкодування матеріальних збитків 122250,00 грн., на відшкодування моральної шкоди 10000,00 грн. (т.1 а.с.122-127).
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19 травня 2017 року за заявою ОСОБА_2 заочне рішення скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку (т.1 а.с.171-172).
В ході розгляду справи в загальному порядку представником в інтересах ОСОБА_1 подано 31 січня 2017 року заяву про збільшення позовних вимог, за змістом якої ОСОБА_1 просив стягнути з ОСОБА_2 грошові кошти в загальній сумі 712669,92 грн., де:
82744,41 грн. борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми (61125,00 грн. борг, інфляційній втрати на цей борг відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, 3% річних на суму боргу 61125,00 грн. відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України за період з 28 липня 2013 року по 31 липня 2017 року в сумі 7360,12 грн.);
165488,82 грн. збитки у подвійному розмірі на підставі частини 2 статті 230 ЦК України;
194436,69 грн., що еквівалентно 7500,00 доларів США по курсу НБУ станом 31 липня 2017 року (за попереднім договором передано 61125,00 грн., що було еквівалентно 7500,00 доларів США, які станом на 31 липня 2017 року рівні 194436,69 грн.).
270000,00 грн. на відшкодування завданої внаслідок обману та заволодіння грошовими коштами моральної шкоди на підставі статті 23 ЦК України (т.1 а.с.194-196).
Відповідач ОСОБА_2 в особі представника позов не визнав (письмове обґрунтування відсутнє).
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14 серпня 2017 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування збитків у зв`язку з обманом у подвійному розмірі 122250,00 грн., в іншій частині вимог відмовлено (з мотивувальної частини рішення вбачається, що суд відмовив у стягненні на відшкодування моральної шкоди 50000,00 грн.) (т.1 а.с.208-212). 
Ухвалою судді апеляційного суду Одеської області від 28 вересня 2017 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на рішення суду (т.1 а.с.222).
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю, провадження у справі закрити відповідно до частини 2 статті 205 ЦПК України, так як виниклі на підставі укладеного попереднього договору відносини вже вирішені судовим рішенням у справі №509/168/14-ц, де встановлено не доведеність факту передачі грошових коштів у сумі 61125,00 грн. на виконання попереднього договору (т.1 а.с.215-217).
Ухвалою судді апеляційного суду Одеської області від 6 березня 2018 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 на рішення суду залишено без руху (т.1 а.с.249-250).
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 просить рішення суду в частині стягнення збитків змінити та стягнути 82744,41 грн. як борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми; 165488,82 грн. як збитки у подвійному розмірі на підставі частини 2 статті 230 ЦК України; 194436,69 грн. як еквівалент 7500,00 доларів США по курсу НБУ станом 31 липня 2017 року; рішення суду в частині відмови у відшкодуванні моральної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про стягнення на відшкодування моральної шкоди 270000,00 грн. (т.1 а.с.241-246).
Справу з апеляційного суду Одеської області передано до Одеського апеляційного суду у зв`язку з ліквідацією.
Ухвалами Одеського апеляційного суду від 4 лютого 2019 року справу прийнято до провадження.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11 лютого 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 . 
За змістом вимог апеляційних скарг незаконність і необґрунтованість рішення суду полягає у неправильному застосуванні норм матеріального права, порушенні норм процесуального права.
В апеляційних скаргах не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_2 заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує тим, що відповідно до положень статей 635, 657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню, з огляду на що обов`язковому нотаріальному посвідченню підлягає й попередній договір купівлі-продажу нерухомості; у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним в силу положень статті 220 ЦК України. Визнання нікчемного правочину недійсним законом не вимагається, для сторін правочину такий правочин не створює правових наслідків, крім наслідків його недійсності. У справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання попереднього договору недійсним, повернення грошових коштів ухвалено рішенням, яким факт отримання ОСОБА_2 коштів під час підписання попереднього договору достовірно не встановлений (т.2 а.с.43-45).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11 квітня 2019 року справу №522/18112/14-ц повернуто до суду першої інстанції для ухвалення додаткового рішення за позовними вимогами згідно поданої представником ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 та зареєстрованої 31 липня 2017 року заяви про збільшення позовних вимог (в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції було встановлено, що за змістом мотивувальної частини рішення від 14 серпня 2017 року вбачалося, що рішення ухвалено за вимогами, що були подані (уточнені, змінені) до ухвалення заочного рішення від 1 липня 2015 року, тобто, мало місце не ухвалення судового рішення за вимогами, що були уточнені 31 липня 2017 року) (т.2 а.с.55-56).
Додатковим рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 3 січня 2020 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 82744,00 грн. як борг з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних; в задоволенні решти вимог відмовлено (з мотивувальної частини додаткового рішення вбачається що суд відмовив у стягненні: 165488,82 грн. збитків у подвійному розмірі на підставі частини 2 статті 230 ЦК України; 194436,69 грн. еквіваленту 7500,00 доларів США по курсу НБУ станом 31 липня 2017 року; 270000,00 грн. на відшкодування завданої внаслідок обману та заволодіння грошовими коштами моральної шкоди на підставі статті 23 ЦК України) (т.2 а.с.110). 
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги представника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 , про часткове задоволення апеляційної скарги представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 , скасування рішення суду від 14 серпня 2017 року та ухвалення нового рішення за вимогами, що вирішувались цим рішенням, а саме про ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні вимог про відшкодування збитків у подвійному розмірі в сумі 122 250,00 грн., відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000,00 грн. з огляду на наступне.
Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.
Згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 11 липня 2012 року Молодіжненською сільською радою на підставі рішення Виконкому Молодіжненської сільської ради від 31 травня 2012 року №81, ОСОБА_2 є власником (приватна власність, частка 1/1) садового будинку загальною площею 119,4 кв.м з господарчими будівлями та спорудами, розташованого за адресом: АДРЕСА_1 . Державну реєстрацію права власності проведено бюро технічної інвентаризації 30 липня 2012 року, реєстраційний номер 3096970) (т.1 а.с.27-28). 
Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯА №861196, виданого 20 жовтня 2005 року Молодіжненською сільською радою, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,060 га, цільового призначення «для ведення садівництва», кадастровий номер 51237820000:02:001:0062, що розташована за адресом: АДРЕСА_2 (т.1 а.с.26).
Між ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) як замовником та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 як виконавцем укладено Договір №000000460 від 27 серпня 2013 року, згідно якого виконавець зобов`язався надати замовнику послуги, пов`язані з набуттям замовником об`єкту нерухомості, розташованого за адресом: АДРЕСА_1 , а замовник зобов`язався прийняти та оплатити послуги (т.1 а.с.23-24). 
Між ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) як стороною-1 та ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) як стороною-2 укладено Попередній договір №000000460 від 27 серпня 2013 року, згідно якого сторони зобов`язалися в майбутньому до 20 січня 2014 року укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна, за яким сторона-1 є продавцем, а сторона-2 є покупцем об`єкт нерухомого майна знаходиться за адресом: АДРЕСА_1 ; ціна об`єкту 611250, грн., що на день підписання договору еквівалентно 75000,00 доларів США. Сторони в пункті 1.3 обумовили порядок і строки розрахунку, згідно яких, зокрема, в пункті 1.3.1 «сума 61125,00 грн., еквівалентна на день підписання даного договору 7500 доларів США, сплачується строною-2 стороні-1 на умовах даного договору, сплачена сума рахується гарантійною сумою і рівна вартості зобов`язання по даному договору» (т.1 а.с.25). 
Рішенням апеляційного суду Одеської області від 12 травня 2014 року в справі №509/168/14-ц, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 11 лютого 2014 року скасовано, ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання попереднього договору недійсним, повернення грошових коштів (т.1 а.с.51-52). 
Висновок суду про відмову в позові в справі №509/168/14-ц обґрунтовано тим, що Попередній договір №000000460 від 27 серпня 2013 року як такий, що нотаріально не посвідчений, є нікчемним, в силу чого породжує лише наслідки, які пов`язані з його недійсністю. ОСОБА_2 заперечує виконання ОСОБА_1 зобов`язання, передбаченого пунктом 1.3.1 Попереднього договору та отримання ним від ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 61125,00 грн.; свідок ОСОБА_5 як представник агентства, у присутності якої укладено попередній договір, пояснила, що гроші під час підписання договору ОСОБА_1 не передавались; факт отримання ОСОБА_2 під час підписання попереднього договору коштів, визначених пунктом 1.3.1 попереднього договору достовірно не встановлено; докази реальної передачі грошей та їх отримання ОСОБА_2 відсутні, що виключає можливість застосування двосторонньої реституції за нікчемним правочином; факт передачі грошей ОСОБА_1 не доведений; саме по собі зазначення в пункту 1.3.1 попереднього договору зобов`язання не доводить факт передачі позивачем та отримання відповідачем грошових коштів. 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 червня 2014 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Одеської області від 12 травня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання попереднього договору недійсним, повернення грошових коштів (т.1 а.с.53).
Відповідно до положень частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням, зокрема, у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Судове рішення в справі №509/168/14-ц набрало законної сили, цим судовим рішенням досліджувались обставини передачі/отримання грошових коштів в сумі 61125,00 грн., обумовлених сторонами у пункті 1.3.1 Попереднього договору №000000460 від 27 серпня 2013 року, та було встановлено недоведеність факту передачі ОСОБА_1 ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 61125,00 грн.
Дані обставини в силу положень частини 4 статті 82 ЦПК України не підлягають доказуванню в справі №522/18112/14-ц, що наразі переглядається.
Договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню (ч.1 ст.657 ЦК України).
Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору (ч.1 ст.635 ЦК України).
Договір купівлі-продажу нерухомого майна між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не укладено та, відповідно, нотаріально не посвідчено. 
Попередній договір №000000460 від 27 серпня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено, але нотаріально не посвідчено. 
Стаття 230 ЦК України регулює недійсність правочинів, вчинених під впливом обману, відповідно, правила частини 2 даної норми матеріального права передбачають відповідальність особи, яка вводить в оману другу сторону.
Попередній договір №000000460 від 27 серпня 2013 року в силу положень частини 1 статті 220 ЦК України є нікчемним через недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору. 
Нікчемний правочин не підлягає визнанню недійсним на підставі статті 230 ЦК України, відповідно, до нікчемного правочину не застосовуються положення частини 2 статті 230 ЦК України. 
У даній справі №522/18112/14-ц не лише відсутніми є правові підстави для застосування положень частини 2 статті 230 ЦК України, а й мають місце обставини недоведеності факту передачі ОСОБА_1 ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 61125,00 грн., встановлені судовим рішенням в справі №509/168/14-ц, що набрало законної сили, які в силу положень частини 4 статті 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню в справі №522/18112/14-ц.
       Виниклі між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відносини в силу укладення між ними Попереднього договору №000000460 від 27 серпня 2013 року не мають наслідком відшкодування моральної шкоди.
Правові підстави для задоволення позовних вимог про відшкодування збитків у подвійному розмірі, моральної шкоди відсутні.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд –
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково. 
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 серпня 2017 року – скасувати.
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків у подвійному розмірі в сумі 122250 грн. 00 коп., відшкодування моральної шкоди в сумі 50000 грн. 00 коп. – відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
       Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
       Повний текст постанови складено 11 жовтня 2021 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Г.Я.Колесніков

Є.С.Сєвєрова