ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" вересня 2021 р.                                                               Справа №926/894/21

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
головуючого  судді:                                                            Галушко Н.А. 
суддів                                                                                Желіка М.Б. 
                                                                                Орищин Г.В.

секретар судового засідання – Олійник Н.

за участю представників учасників процесу
від позивача – Максимчук А.В. – директор, Каменецька Х.Д. - адвокат;
від відповідача – Єфтемій Р.Ф. - адвокат;
від третьої особи – не з`явилися

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства "Рембудсервіс - Кераміка" б/н  від 27.07.2021 (Вх. № ЗАГС 01-05/2592/21 від 29.07.2021)
на рішення Господарського суду Чернівецької області від 30.06.2021 (повний текст складено 07.07.21)
у справі №926/894/21
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецький молодіжний житловий комплекс", м. Чернівці
до відповідача Приватного підприємства "Рембудсервіс - Кераміка", с. Замостя, Вижницький район, Чернівецька область
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕМБУДСЕРВІС-ІНВЕСТ", м. Чернівці
про  визнання договору купівлі - продажу від 01.04.2011 недійсним та стягнення безпідставно сплачених коштів в сумі 335 000,00 грн

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції
ТОВ "Чернівецький молодіжний житловий комплекс" звернулося до Господарського суду Чернівецької області з позовом до ПП "Рембудсервіс – Кераміка" про визнання договору купівлі – продажу від 01.04.2011, який укладений між сторонами недійсним та стягнення безпідставно сплачених коштів в сумі 335 000,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірний договір купівлі - продажу від 01.04.2021 зі сторони ТОВ "Чернівецький молодіжний житловий комплекс" підписано неуповноваженою на такі дії особою, а саме: директором Фонарюком Анатолієм Захаровичем, який діяв на підставі Статуту. Однак діючим на час складання спірного договору Статутом пунктом 7.20 визначено, що директор не має права укладати будь – які угоди на суму, що перевищує 100 000,00 (сто тисяч) грн без згоди зборів учасників товариства або голови товариства. У спірному договорі відсутнє посилання на відповідні згоди, як це передбачено Статутом товариства, а тому позивач вважає, що сплачені ним кошти за поставлену цеглу в розмірі 335 000,00 грн є безпідставно сплаченими з огляду на те, що договір купівлі – продажу від 01.04.2011 є недійсним, оскільки особа, яка його укладала від імені ТОВ "Чернівецький молодіжний житловий комплекс", не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 30.06.2021 у справі №926/894/21 позов задоволено. Визнано недійсним договір купівлі - продажу від 01.04.2011 укладений між ПП "Рембудсервіс-Кераміка" та ТОВ “Чернівецький молодіжний житловий комплекс”. Стягнуто з ПП "Рембудсервіс - Кераміка" на користь ТОВ "Чернівецький молодіжний житловий комплекс" безпідставно сплачених коштів в сумі 335 000,00 грн, судовий збір в сумі 7 295,00 грн та 28 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
При прийнятті рішення суд першої інстанції виходив з того, що п.7.20. Статуту товариства визначено, що директор не має права укладати будь – які угоди на суму, що перевищує 100 000,00 грн без згоди зборів учасників товариства або голови товариства. Жодних рішень, погоджень або попередніх затверджень умов оспорюваного договору зборами учасників товариства, як то передбачено  п. 7.20 Статуту позивача, відповідачем суду не надано та в матеріалах справи вони відсутні. Таким чином, оскільки укладення договору купівлі-продажу від 01.04.2011 відбулось за відсутності попереднього  погодження  загальними зборами учасників товариства позивача істотних умов спірного договору, вказаний правочини є таким, що вчинений директором ТОВ "Чернівецький молодіжний житловий комплекс" Фонарюком Анатолієм Захаровичем із перевищенням повноважень, які визначені п. 7.20 Статуту ТОВ "Чернівецький молодіжний житловий комплекс" .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
ПП "Рембудсервіс - Кераміка" подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернівецької області від 30.06.2021 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що оскаржуване рішення прийнятим з неправильним застосуванням норм  матеріального та порушенням норм процесуального права, позивачем не доведено обставини, що мають суттєве значення для справи, які суд визнав встановленими.
Зокрема зазначає, що державна реєтрація змін до установчих документів позивача, а саме Статуту ТОВ "Чернівецький молодіжний житловий комплекс" в новій редакції, яка затверджена загальними зборами засновників товариства (протокол від 31.01.2011) відбулася 07.11.2011, про що до Єдиного державного реєстру юридичних  осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань внесено запис за №10381050004001301 (тобто через 7 місяців після укладення спірного договору). Вказане вбачається з відмітки державного реєстратора про проведення державної реєстрації змін до установчих документів, проставленої на титульній сторінці Статуту ТОВ "Чернівецький молодіжний житловий комплекс" в новій редакції, завірена позивачем копія якого міститься в матеріалах справи.
Скаржник вважає, що оскільки на момент вчинення спірного правочину (01.04.2011) державна реєстрація змін до установчих документів позивача, а саме Статуту в новій редакції не була проведена, застосування судом положень цієї редакції Статуту для оцінки повноваження директора на підписання 01.04.2011 спірного договору є помилковим. Будь-які інші докази у підтвердження наявності станом на 01.04.2011 обмежень повноважень директора позивача на підписання спірного договору і обізнаність або можливість обізнаності з ними відповідача в матеріалах справи відсутні.
Скаржник також стверджує, що вимоги про визнання спірного договору недійсним з`явились після вступу в законну силу рішення Господарського суду Чернівецької області від 09.11.2020 у справі №926/554/19, залишеного без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 16.02.2021, яким задоволено позовні вимоги ПП "Рембудсервіс – Кераміка" до ТОВ "Чернівецькій молодіжний житловий комплекс" про стягнення заборгованості в сумі 778 661,00 грн, з яких: основна заборгованість – 776 046,00 грн, 3 % річних – 2 615,00 грн. Позивач протягом розгляду наведеної вище справи не звертався з позовом до суду про визнання недійсним договору та заявляючи позов про визнання спірного договору недійсним не просив суд застгосувати наслідки недійсності правочину, не стверджував про наявність у нього товару та намір повернути його відповідачу.
каржник також заперечує підставність стягнення з ПП "Рембудсервіс - Кераміка" витрат на оплату послуг адвоката, оскільки адвокат Каменецька Х.Д. в судових засіданнях роботу по представництву клієнта в Господарському суд Чернівецької області не виконувала, отже стягнення судових витрат на професійну правничу  допомогу по представництву інтересів клієнта у господарському суді з розгляду даної справи (12.04.2021, 05.05.2021, 14.06.2021, 30.06.2021- 4 години (9  600,00грн) є безпідставними.
Також, скаржником зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, а саме, витрат на професійну правничу допомогу адвоката, який відповідач очікує понести у зв`язку із розглядом цієї справи у Західному апеляційному господарському суді складає 15 000,00грн, докази, підтверджуючі розмір судових витрат будуть подані у порядку та строки встановлені ГПК України.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
ТОВ "Чернівецький молодіжний житловий комплекс" у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення суду залишити без змін, вважає апеляційну скаргу безпідставною та необгрунтованою, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду обґрунтованим та таким, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді справи, судом вірно надано правову оцінку предмету спору, повно та всебічно досліджено обставини справи.
Зокрема, зазначає, що з врахуванням ч.4 ст.165 ГПК України та враховуючи положення ст.ст.13, 14 ГПК України та той факт, що відзив на позовну заяву не містив вказівки на незгоду відповідача із обставиною не внесення змін до установчих документів до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань на момент укладення договору, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті. Тобто дана обставина є новою, оскільки не розглядалась судом першої інстанції, а відтак, потребує спростування позивачем з наданням доказів.
Позивач зазначає, що директору ПП «Рембудсервіс-Кераміка» Димеду В.В. було відомо повноваження директора Фонарюка А.З., оскільки, третя особа діяла недобросовісно та її діяльність була направлена на отримання неправомірної вигоди.
Отже, позивач погоджується із висновком суду першої інстанції, що оскільки укладення договору купівлі-продажу від 01.04.2011 відбулось за відсутності попереднього погодження з загальними зборами учасників товариства позивача істотних умов спірного договору, вказаний правочини є таким, що вчинений директором ТОВ "Чернівецький молодіжний житловий комплекс" Фонарюком Анатолієм Захаровичем із перевищенням повноважень, які визначені  п. 7.20. Статуту ТзОВ "Чернівецький молодіжний житловий комплекс" .

Третьою особою не надано суду письмового відзиву на апеляційну скаргу.

Процесуальні дії суду у справі.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.07.2021 справу №926/894/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя – Галушко Н.А., судді Желік М.Б., Орищин Г.В.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 03.08.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Рембудсервіс - Кераміка" б/н  від 27.07.2021 на рішення Господарського суду Чернівецької області від 30.06.2021  у справі №926/894/21 та призначено розгляд справи на 07.09.2021.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 07.09.2021 відкладено розгляд справи на 21.09.2021.
Представники сторін в судовому засіданні підтримали доводи та заперечення щодо вимог апеляційної скарги. 
Третя особа не забезпечила явки в судове засідання уповноваженого представника. 
Суд не визнавав обов`язковою явку в судове засідання учасників судового процесу.
Отже, в силу положень ч.12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України справу може бути розглянуто за відсутності уповноваженого представника третьої особи.
Відповідно до ст.240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 21.09.2021 оголошено вступну та резолютивну частини постанови Західного апеляційного господарського суду.          

Обставини справи
01.04.2011 між ПП "Рембудсервіс-Кераміка" (відповідач) ТОВ "Чернівецький молодіжний житловий комплекс" (позивач) укладено договір купівлі-продажу. .
Зі сторони ПП "Рембудсервіс-Кераміка" договір підписано директором Димедом Василем Васильовичем, який діяв на підстав Статуту з однієї сторони та зі сторони ТОВ "Чернівецький молодіжний житловий комплекс" договір підписано директором Фонарюком Анатолієм Захаровичем, який діяв на підставі Статуту, про що зазначено в преамбулі договору.
За умовами вказаного договору ПП "Рембудсервіс-Кераміка" зобов`язалося  поставити ТОВ "Чернівецький молодіжний житловий комплекс", як покупцю, цеглу марки М-100 по ціні за 1 шт, яка визначається в накладних згідно діючих на заводі продавця цін на час продажу. Загальна орієнтовна кількість цегли, що продається за договором – 1 млн шт.
Пунктом 2.1 договору сторони погодили, що покупець сплачує обумовлену договором вартість цегли на розрахунковий рахунок продавця.
Пунктом 3.1. договору встановлено, що в 3-х денний строк з дня подання заявки покупцем та погодження кількості цегли, продавець передає покупцю цеглу, зазначену в п. 1.1. договору. При цьому продавець виписує накладну, а покупець надає довіреність на отримання матеріальних цінностей форми №М-2 та підписує накладну.
Відповідно до п.п. 6.1 договору, даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до передачі цегли та повної її оплати.
Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Господарського суду Чернівецької області від 09.11.2020 у справі №926/554/19, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 16.02.2021 позовні вимоги ПП "Рембудсервіс – Кераміка" до ТОВ "Чернівецькій молодіжний житловий комплекс" про стягнення заборгованості 778 661,00 грн, з яких: основна заборгованість – 776 046,00 грн, 3 % річних – 2 615,00 грн задоволено в повному обсязі (а.с.11 – 38).
Згідно із частиною 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на викладене, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що встановлені у рішенні Господарського суду Чернівецької області від 09.11.2020 та постанові Західного апеляційного господарського суду від 16.02.2021 у справі №926/554/19 обставини щодо встановлення факту укладення  договору купівлі – продажу від 01.04.2011 між ТОВ "Чернівецький молодіжний житловий комплекс" та ПП "Рембудсервіс – Кераміка"01.04.2011,  встановлення ціни договору в розмірі 1  111 046,00 грн, факту здійснення поставки товару (цегли) та факту здійснення покупцем  часткової оплати протягом 2012-2014 років за поставлену цеглу в загальній кількості   740 210 шт. у розмірі 335 000,00 грн в силу приписів ч.4 ст.75 ГПК України – є преюдиційними для господарського суду під час розгляду даної справи, а тому не підлягають повторному доказуванню.
Позивачем заявлено позовні вимоги про визнання недійсними в судовому порядку договору купівлі - продажу цегли від 01.04.2011. 

Норми права та мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення. Висновки суду.
Предметом спору у цій справі є наявність чи відсутність повноважень у директора ТОВ "Чернівецький молодіжний житловий комплекс" Фонарюка Анатолія Захаровича на укладення та підписання договору купівлі -  продажу від 01.04.2011.
Відповідно до ч.2 ст.4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з ч. 1 та ч. 4 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України).
В силу положень ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів і загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 ЦК України.
Звертаючись з позовом про визнання недійсним правочину, позивач згідно з вимогами статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України повинен довести наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення. Без доведення позивачем обставин недодержання сторонами в момент вчинення оспорюваного правочину конкретних вимог законодавства у суду відсутні підстави для задоволення відповідного позову.
Зокрема, згідно з положеннями статей 203, 215 ЦК України підставою недійсності правочину може бути вчинення його особою за відсутністю необхідного обсягу цивільної дієздатності та невідповідність волевиявлення учасника правочину його внутрішній волі. При цьому дієздатність юридичної особи реалізується відповідно до ст. 92 ЦК України через її органи у межах визначених законом та статутом повноважень.
З огляду на положення статей 92, 241 ЦК України вчинення правочину органом (посадовою особою) юридичної особи з перевищенням наданих йому повноважень може бути підставою для недійсності такого правочину лише за умови обізнаності контрагента про наявність відповідного обмеження повноважень (коли він знав чи за всіма обставинами не міг не знати про такі обмеження), а також відсутності подальшого схвалення правочину. 
Правочини юридична особа також вчиняє через свої органи, що з огляду на приписи статті 237 ЦК України утворює правовідношення представництва, в якому орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана або має право вчинити правочин від імені цієї юридичної особи, в тому числі вступаючи в правовідносини з третіми особами.

Як зазначалось вище, предметом дослідження у цій справі є наявність чи відсутність повноважень у директора на підписання спірного договору.
Згідно із приписами частини 1 статті 58 Закону України "Про господарські товариства" вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників. Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників.
Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, спірний договір з боку позивача ТОВ "Чернівецький молодіжний житловий комплекс" підписано  директором Фонарюком Анатолієм Захаровичем, який діяв на підставі Статуту, про що зазначено в преамбулі договору.
Статут ТОВ "Чернівецький молодіжний житловий комплекс" затверджено проколом від 31.01.2011 загальними зборами засновників товариства (том І а.с. 71 – 80).
Відповідно до пункту 1.1. Статуту (нова редакція) ТОВ "Чернівецький молодіжний житловий комплекс" створено на підставі Закону України "Про господарські товариства", цивільного та господарського законодавства України та здійснює свою діяльність згідно з чинними нормами даного законодавства та цим Статутом, який затверджено загальними зборами засновників ТОВ "Чернівецький молодіжний житловий комплекс" протоколом від 31.01.2011 (далі - Статут).
Відповідно до пункту 7.18 зазначеного Статуту директор товариства підзвітний зборам учасників товариства  і організовує виконання їх рішень. Діє від імені товариства в межах встановлених Закону України "Про господарські товариства", установчим договором і Статутом товариства, має право без довіреності виконувати дії від імені товариства.
Директор має право представляти інтереси товариства у взаємовідносинах з фізичними та юридичними особами, органами державної влади та управління, судовими органами, відкривати рахунки товариства в банках та проводити операції з ними, укладати угоди від імені товариства, видавати накази і розпорядження, обов`язкові для усіх співробітників товариства, здійснювати приймання та звільнення працівників, застосовувати до них стягнення та заохочення, розробляти плани, положення, інструкції та інші акти внутрішнього врегулювання діяльності товариства. Директор не має права без згоди зборів учасників укладати угоди від імені товариства на свою користь (п.п.7.19. Статуту).
Пунктом 7.20 Статуту визначено, що директор не має права укладати будь – які угоди на суму, що перевищує 100 000,00 (сто тисяч) гривень без згоди зборів учасників товариства або голови товариства.
Жодних рішень, погоджень або попередніх затверджень умов оспорюваного договору зборами учасників товариства, як то передбачено п. 7.20. Статуту позивача, сторонами суду не надано та в матеріалах справи вони відсутні.
Таким чином, суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскільки укладення договору купівлі-продажу від 01.04.2011 відбулось за відсутності попереднього  погодження з загальними зборами учасників товариства позивача істотних умов спірного договору,  вказаний правочини є таким, що вчинений директором ТОВ "Чернівецький молодіжний житловий комплекс" Фонарюком Анатолієм Захаровичем із перевищенням повноважень, які визначені п. 7.20 Статуту ТОВ "Чернівецький молодіжний житловий комплекс" .
Одночасно, правилами частини 3 статті 92 ЦК України передбачено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження. Водночас, питання визначення обсягу повноважень виконавчого органу товариства та добросовісність його дій є внутрішніми взаємовідносинами юридичної особи та її органу, тому сам лише факт учинення виконавчим органом товариства протиправних, недобросовісних дій, перевищення ним своїх повноважень не може слугувати єдиною підставою для визнання недійсними договорів, укладених цим органом від імені юридичної особи з третіми особами.
Разом з тим, обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи набуває юридичної сили для третьої особи в тому випадку, якщо саме вона, ця третя особа, вступаючи у відносини з юридичною особою та укладаючи договір, діяла недобросовісно або нерозумно, зокрема, достеменно знала про відсутність у виконавчого органу товариства необхідного обсягу повноважень або повинна була, проявивши принаймні розумну обачність, знати про це. 
У зв`язку з наведеним господарському суду слід виходити з того, що контрагент юридичної особи знає (або повинен знати) про обмеження повноважень цієї особи, якщо:
- такі обмеження передбачені законом (наприклад, абзацом другим частини другої статті 98 ЦК України);
- про відповідні обмеження було вміщено відомості у відкритому доступі на офіційному веб-сайті розпорядника Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.
Якщо договір містить умову (пункт) про підписання його особою, яка діє на підставі статуту підприємства чи іншого документа, що встановлює повноваження зазначеної особи, то наведене свідчить про обізнаність іншої сторони даного договору з таким статутом (іншим документом) у частині, яка стосується відповідних повноважень, і в такому разі суд не може брати до уваги посилання цієї сторони на те, що їй було невідомо про наявні обмеження повноважень представника її контрагента.
З огляду на наведені вище обставини, суд першої інстанції прийшов до висновку, що у даному спірному випадку, в преамбулі договору купівлі - продажу від 01.04.2011 встановлено, що договір укладений в особі директора Фонарюка Анатолія Захаровича, який діє на підставі Статуту ТОВ "Чернівецький молодіжний житловий комплекс". З огляду на те, що договір купівлі – продажу від 01.04.2011 підписаний та скріплений печатками сторін, отже правоздатність, дієздатність та повноваження підписантів, які діють на підставі статутів перевірено відповідно до вимог законодавства. 
Отже, суд першої інстанції прийшов до висновку, що наведене свідчить про обізнаність сторін правочину  про наявність обмеження повноважень у директора Фонарюка Анатолія Захаровича.
Щодо зазначених обставин судова колегія зазначає таке.
Судом першої інстанції в ході розгляду справи в суді першої інстанції вірно встановлено, що обставини, встановлені у рішенні Господарського суду Чернівецької області від 09.11.2020 та постанові Західного апеляційного господарського суду від 16.02.2021 у справі №926/554/19 є преюдиційними обставинами для даної справи щодо встановлення факту укладення договору купівлі – продажу від 01.04.2011 між ТОВ "Чернівецький молодіжний житловий комплекс" та ПП "Рембудсервіс – Кераміка" 01.04.2011, встановлення ціни договору в розмірі 1  111 046,00 грн, факту здійснення поставки товару (цегли) та факту здійснення покупцем  часткової оплати протягом 2012-2014 років за поставлену цеглу в загальній кількості   740 210 шт. у розмірі 335 000,00 грн в силу приписів ч.4 ст.75 ГПК України, а тому не підлягають повторному доказуванню, в зв`язку із чим обгрунтовано не взято до уваги доводи позивача щодо того, що
Спірний договір купівлі - продажу від 01.04.2011 укладено ТОВ "Чернівецький молодіжний житловий комплекс" в особі директора Фонарюка Анатолія Захаровича та ПП "Рембудсервіс – Кераміка" в особі директора Димеда Василя Васильовича, діяли на підставі Статуту, підписаний та скріплений печатками сторін.
З огляду на викладене, судова колегія прийшла до висновку, що  правоздатність, дієздатність та повноваження підписантів, які діють на підставі статутів перевірено відповідно до вимог законодавства..
Позов про визнання недійсним відповідного правочину може бути задоволений у разі доведеності юридичною особою (позивачем) у господарському суді тієї обставини, що її контрагент знав або повинен був знати про наявні обмеження повноважень представника цієї юридичної особи, але, незважаючи на це, вчинив з ним оспорюваний правочин (що не отримав наступного схвалення особи, яку представляють).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 у справі № 668/13907/13-ц зазначає, що для визнання недійсним договору з тієї підстави, що його було укладено представником юридичної особи з перевищенням повноважень, необхідно встановити, по-перше, наявність підтверджених належними і допустимими доказами обставин, які свідчать про те, що контрагент такої юридичної особи діяв недобросовісно або нерозумно. При цьому тягар доказування недобросовісності та нерозумності в поведінці контрагента за договором несе юридична особа. По-друге, дії сторін такого договору мають свідчити про відсутність реального наміру його укладення і виконання".
Питання застосування норм права, а саме статей  92  та  241 ЦК України, є визначальними та істотним для кваліфікації відносин як подібних у цій справі, а, отже, наявні підстави для застосування зазначеної вище правової позиції під час вирішення цього спору.
Аналогічна правова позиція викладена у низці постанов Верховного Суду, зокрема від 04.03.2021 у справі №905/1132/20, від 13.05.2021 у справі №903/277/20.
Статтею 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" передбачено, що Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.
Відповідно до статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться, зокрема, відомості про керівника юридичної особи, а за бажанням юридичної особи - також про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо, дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи.
Згідно з частинами першою та третьою статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.
Як зазначалось вище, суд першої інстанції, оцінюючи правомочність директора на підписання спірного договору, посилається на Статут  ТОВ "Чернівецький молодіжний житловий комплекс", затверджений протоколом від 31.01.2011 загальними зборами засновників товариства, п.7.20 якого визначено, що директор не має права укладати будь – які угоди на суму, що перевищує 100  000грн без згоди учасників товариства або голови товариства.
Однак, судом першої інстанції не враховано, що станом на момент укладення оспорюваного правочину у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань  відсутня державна реєстрація змін до установчих документів позивача, а саме Статуту ТОВ "Чернівецький молодіжний житловий комплекс" в новій редакції, яка затверджена загальними зборами засновників товариства (протокол від 31.01.2011) і яка відбулася 07.11.2011, про що до Єдиного державного реєстру юридичних і фізичних осіб-підприємців  та громадських формувань внесено запис за №10381050004001301 (через 7 місяців після укладення спірного договору). Вказане вбачається з відмітки державного реєстратора про проведення державної реєстрації змін до установчих документів проставленої на титульній сторінці статуту ТОВ "Чернівецький молодіжний житловий комплекс" в новій редакції (том І а.с.71-80).
За таких обставин, беручи до уваги вище викладене, судова колегія приходить до висновку, що оскільки на момент вчинення спірного правочину (01.04.2011) державна реєстрація змін до установчих документів позивача, а саме статуту ТОВ "Чернівецький молодіжний житловий комплекс" в новій редакції, яка затверджена загальними зборами засновників товариства протоколом від 31.01.2011, не була проведена, висновок суду першої інстанції, що при укладенні оскаржуваного договору купівлі - продажу оспорюваний договір від імені покупця підписано не уповноваженою особою в порушення п.7.20 Статуту і сторонам було про це відомо, є помилковим. 
Щодо заявленої вимоги про стягнення безпідставно сплачених коштів в сумі 335000,00 грн судова колегія зазначає, що оскільки відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про визнання договору купівлі - продажу від 01.04.2011 недійсним, відсутні і  підстави для задоволення вимог про стягнення безпідставно сплачених коштів в сумі 335 000,00 грн отриманих в порядку виконання договірних відносин.

Відповідно до ч.1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до положень ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 ГПК України).
Згідно з ч.1 ст. 79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Ryabykh v.Russia» від 24.07.2003 року, «Svitlana Naumenko v. Ukraine» від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.
Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У відповідності до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ч.1 ст.277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на описані вище встановлені обставини, Західний апеляційний господарський суд вважає, що рішення суду винесене з неправильним застосуванням норм матеріального права та неправильним встановленням фактичних обставин справи, відтак, у відповідності до вимог до ст.277 ГПК України, наявні обгрунтовані підстави для скасування прийнятого у справі судового рішення і ухвалення нового про відмову в позові.
Посилання позивача на ту обставину, що підписанти спірного договору від 10.04.2011 - колишній директор ТОВ "Чернівецький молодіжний житловий комплекс" та директор ПП «Рембудсервіс-Інвест» є пов`язаними особами, оскільки вони знаходяться у родинних відносинах, судовою колегією до уваги не приймається, оскільки зазначена обставина не спростовує встановлених судом обставин справи та не є підставою для визнання недійсним спірного договору.

Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну допомогу у розмірі 28  000,00грн за розгляд справи в суді першої інстанції судова  колегія зазначає таке.
Відповідно частини 3 статті 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч.4 ст.129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. 
Отже, враховуючи, що судова колегія прийшла до висновку про відмову в позові, судові витрати за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 28  000,00грн покладаються на позивача.

Судові витрати.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись, ст. ст. 129, 269, 270, 273 275, 277, 282-284 ГПК України,-

Західний апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Рембудсервіс - Кераміка" б/н  від 27.07.2021  задоволити.
2.Рішення Господарського суду Чернівецької області від 30.06.2021 у справі №926/894/21  скасувати. В позові відмовити.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецький молодіжний житловий комплекс" (58018, м.Чернівці, пров. Індустріальний, буд.2, код 32572908) на користь Приватного підприємства "Рембудсервіс – Кераміка" (59214, Чернівецька обл., Вижницький р-н, с.Замостя, вул. Федьковича, буд. 7, код 31887091) 10  942,50грн судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
Місцевому господарському суду видати наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 04.10.2021.

Головуючий суддя                                                            Галушко Н.А.

Суддя                                                                                 Желік М.Б.

Суддя                                                                                Орищин Г.В.