ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2021 року          м.Дніпро         Справа №  908/964/21 (908/2248/21)
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А.(доповідача),
суддів: Білецької Л.М., Вечірка І.О.,
секретар судового засідання: Колесник Д.А.
за участю представників сторін:
від ПрАТ "Азовкабель": Доценко Наталя Миколаївна, ордер серії АР №1066981  від 25.10.2021 р.,  адвокат;
від ТОВ "Маркет груп Бердянськ": Железняк-Кранг Інга Вікторівна, ордер серії АР №1044904  від 22.04.2021 р.,  адвокат;
розпорядник майна у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркет Груп Бердянськ"  на ухвалу  господарського суду Запорізької області від 10.08.2021 року у справі  № 908/964/21(908/2248/21) (суддя Сушко Л.М.)
за заявою розпорядника майна Приватного акціонерного товариства "Азовкабель" Дарієнко Віктора Дмитровича, м. Одеса
до Приватного акціонерного товариства "Азовкабель" , Запорізька область, м. Бердянськ 
Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркет Груп Бердянськ", Запорізька область, м. Бердянськ
про визнання правочину недійсним, витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, припинення права власності та скасування відповідної державної реєстрації
в межах розгляду справи про банкрутство №908/964/21,-

ВСТАНОВИВ:

           Ухвалою господарського суду Запорізької області від 10.08.2021 року у справі  № 908/964/21(908/2248/21) заяву розпорядника майна Приватного акціонерного товариства "Азовкабель" Дарієнко Віктора Дмитровича про забезпечення позову  задоволено.
           Накладено арешт та заборонено вчиняти будь-які дії щодо реалізації, відчуження, пошкодження нежитлового об`єкту нерухомого майна - будівель та споруд туристичного притулку, що розташовані за адресою: м. Бердянськ Запорізької області, вул. Макарова, буд. 15в.
           Ухвала мотивована тим, що з огляду на предмет заявленого позову невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення. Черговий продаж цього майна унеможливить захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів в межах даного судового провадження, без нових звернень до суду.
           Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ТОВ "Маркет Груп Бердянськ" оскаржило її в апеляційному порядку.
           В  апеляційній скарзі зазначає, що:
  - суд, знаючи про наявність провадження у справі про банкрутство ТОВ "Маркет Груп Бердянськ"  №908/1491/21, всупереч ч.2 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства почав розгляд позовної заяви у справі №908/964/21(908/2248/21);
  - згідно абз.3 ст.14 ст.39 Кодексу України з процедур банкрутства арешт майна боржника чи інші обмеження боржника щодо розпорядження належним йому майном можуть бути застосовані виключно господарським судом в межах провадження у справі про банкрутство;
  - судом протиправно накладено арешт на нерухоме майно, що є власністю ТОВ "Маркет Груп Бердянськ"  поза межами справи про банкрутство даного товариства;
  - враховуючи, що наразі ТОВ "Маркет Груп Бердянськ"  знаходиться в процедурі розпорядження майном, є безпідставним посилання суду на можливість чергового продажу майна, оскільки в процедурі розпорядження майном відчуження майна забороняється.
           Апелянт просить суд скасувати ухвалу господарського суду Запорізької області від 10.08.2021 року у справі  № 908/964/21(908/2248/21).      
           Відзив на апеляційну скаргу сторонами  не надано.  
           В поясненнях в судовому засіданні 26.10.2021 року представник ПрАТ "Азовкабель" заперечувала проти доводів скаржника. Вважає оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою.
           Також представник ПрАТ "Азовкабель" надала суду в судовому засіданні для долучення до матеріалів справи Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єктів нерухомого майна. Дане клопотання задоволено судом.
           Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників сторін, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:    
          З матеріалів оскарження ухвали вбачається, що розпорядник майна, арбітражний керуючий Дарієнко В.Д. звернувся з позовом в межах справи про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Азовкабель"  №908/964/21 до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркет Груп Бердянськ" та відповідача -2 Приватного акціонерного товариства "Азовкабель" про визнання правочину недійсним, витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, припинення права власності та скасування відповідної державної реєстрації.
           Виходячи зі змісту позову, вимоги позивача про припинення права власності ТОВ "Маркет Груп Бердянськ" на нежитловий об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер 203900923104): будівлі та споруди туристичного притулку, що розташовані за адресою: м.Бердянськ Запорізької області, вул.Макарова, будинок 15в та скасування відповідної державної реєстрації цього права, що зареєстроване 30.12.2020 року на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 595, виданий 30.12.2020 року, номер запису про право власності: 40012316, який внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 56034149 від 30.12.2020 року та про зобов"язання ТОВ"Маркет Груп Бердянськ" повернути нежитловий об"єкт нерухомого майна (реєстраційний номер 203900923104): будівлі та споруди туристичного притулку, що розташовані за адресою: м.Бердянськ Запорізької області, вул.Макарова, будинок 15в, який воно отримало від боржника, на користь ПрАТ"Азовкабель", до складу ліквідаційної маси боржника, є вимогами щодо застосування наслідків правочину, який позивач вважає недійсним.
           Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.
           Згідно з ч.6 ст.12 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
          Статтею 7 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що  спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
          За змістом вказаної норми господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.
          Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.
          Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.
          Матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.
          Щодо досліджуваної справи, суд першої інстанції вірно застосував положення Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання щодо забезпечення позову.
          Доводи апелянта про порушення судом положень Кодексу України з процедур банкрутства є безпідставними. Позов подано арбітражним керуючим в порядку ст.42 Кодексу України з процедур банкрутства і питання щодо майна, яке на час постановлення оскаржуваної ухвали титульно належить апелянту, є питанням застосуванням наслідків правочину, що оспорюється. Тому у суду і не було підстав для передачі заявленого арбітражним керуючим в межах справи про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Азовкабель"№908/964/21позову для розгляду в межах справи про банкрутство ТОВ"Маркет Груп Бердянськ" №908/1491/21, провадження у якій відкрито пізніше  ніж провадження у справі №908/964/21.
          Частинами 1, 2 ст.136 Господарського процесуального  Кодексу  України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
          Таким чином, необхідною умовою вжиття заходів до забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди щодо виконання рішення суду.
            Відповідно до ч.1 ст.137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;  забороною відповідачу вчиняти певні дії;
            У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
            Адекватність заходу про забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.
           Заходами забезпечення позову є тимчасове обмеження прав особи тією мірою та таким чином, як це необхідно для збереження в період розгляду справи можливості безперешкодного виконання рішення суду в разі задоволенню позову.
           Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
           Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.
            З матеріалів оскарження ухвали вбачається, що до заяви про забезпечення позову розпорядник майна, арбітражний керуючий Дарієнко В.Д. додав копії публікацій з мережі Інтернет про продаж комерційної нерухомості за адресою: м. Бердянськ Запорізької області, вул. Макарова, буд. 15в. (а.с.108-110), яка належить відповідачу-2.
          Під час розгляду даної справи судом апеляційної інстанції встановлено, що зазначене майно вибуло з власності відповідача-2 27.08.2021 року, після винесення судом оскаржуваної ухвали, що підтверджує недобросовісну поведінку апелянта.
          Щодо підстав вибуття та вчинення відповідачем-2 дій по відчуженню спірного майна представник відповідач-1 надав апеляційному суду відповідну Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
          Не застосування заходів забезпечення позову в межах даної справи може створити негативний наслідок для кредиторів, оскільки у разі задоволення позовних вимог майнові активи не зможуть бути включені до ліквідаційної маси.
          На підставі викладеного колегія  поділяє висновок оскаржуваної ухвали про необхідність забезпечення позову до вирішення спору по суті. Доводи апелянта про порушення судом вимог законодавства при прийнятті оскаржуваної ухвали не знайшли свого підтвердження під час розгляду апеляційної скарги. Скарга не доведена і задоволенню не підлягає.
           Керуючись ст.ст. 269,  271,  276,  282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

                                           ПОСТАНОВИВ:

           Апеляційну скаргу залишити без задоволення.
           Ухвалу  господарського суду Запорізької області від 10.08.2021 року у справі  № 908/964/21(908/2248/21) залишити без змін.
          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

   Повний текст постанови складено та підписано 29.10.2021  року.
         
          Головуючий суддя                                                                Т.А. Верхогляд  
        
          Суддя                                                                                       Л.М. Білецька
       
          Суддя                                                                                        І.О.Вечірко