Дата документу 30.11.2021 Справа № 336/7383/20

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Є.У.№ 336/7383/20                        Головуючий у 1 інстанції: Галущенко Ю.А.
№ 22-ц/807/3954/21                                        Суддя-доповідач: Крилова О.В.

 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого:                Крилової О.В.
суддів:                Онищенко Е.А.
                       Бєлки В.Ю.
секретар:                Остащенко О.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 грудня 2020 року за заявою заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ сумісного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 грудня 2020 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову - задоволено.

Накладено арешт на автомобіль марки Chevrolet Lacetti НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою суду  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати тв. Постановити нову, якою заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову залишити без задоволення.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 03.05.2020 р. ОСОБА_2 звернулася до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з заявою про забезпечення позову, яку подано разом із позовом до ОСОБА_1 про поділ сумісного майна подружжя.

В заяві зазначала, що предметом позову є поділ сумісного майна подружжя, а саме автомобіля марки Chevrolet Lacetti НОМЕР_1 , який був придбаний в період шлюбу за сумісні кошти та зареєстрований на відповідача.

На теперішній час заявник звернувся в судовому порядку із позовом про поділ майна подружжя, оскільки в позасудовий спосіб вирішити вказаний спір не можливо.

Заявник посилаючись на вказані обставини просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль марки Chevrolet Lacetti НОМЕР_1 , що належить відповідачу ОСОБА_1 .

Задовольняючи заяву про забезпечення позову у спасіб, зазначений позивачем, суд першої інстанції виходив з наступних положень закону .

Відповідно до ст. 149 ЦПК України,суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із п. 1 ч. 1 статті 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Як роз`яснено у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Тобто, як правильно зазначив суд, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлено вимоги щодо поділу майна подружжя, шляхом припинення права власності у спільній сумісній власності подружжя на 1/2 частину автомобіля марки Chevrolet Lacetti  НОМЕР_1 , стягнення компенсації її вартості. 
Умовою застосування забезпечення позову як сукупності процесуальних дій є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

У апеляційній скарзі та при апеляційному розгляді, відповідач посилався на те, що накладення арешту на автомобіль перешкоджатиме йому користуватися ним, забезпечувати інтереси сім`ї.

Такі доводи не є переконливими, позаяк судом не було вжито обмежень щодо користування автомашиною.

Доводи апеляційної скарги про порушення прав апелянта не підтверджені належними доказами. До того ж забезпечення позову носить тимчасовий характер.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Обрані заходи забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.
Вжиті судом заходи забезпечення позову відповідають таким вимогам.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IVсуди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Згідно з Конвенцією про захист прав і основних свобод людини (ст.1) високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені у розділі 1 цієї Конвенції.

Стаття 6 Конвенції гарантує кожному при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків право на справедливий і відкритий розгляд у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту» встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Накладення арешту на спірний об`єкт нерухомого майна унеможливить його відчуження та завідомо убезпечить інтереси обох сторін спору й забезпечить збалансованість інтересів сторін рівним чином, до ухвалення остаточного рішення по цій справі.

За таких обставин судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної судової ухвали .

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 грудня 2020 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 грудня 2021 року.

Головуючий                                                                О.В. Крилова

Судді:                                                                        Е.А. Онищенко

В.Ю. Бєлка