ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" листопада 2021 р.                                                Справа №909/254/21
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
головуючого судді                                                                       Кордюк Г.Т.,
суддів                                                                                 Кравчук Н.М.,
                                                                                          Плотніцького Б.Д.,
секретар судового засідання Матіїшин Х.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Кузіва Мирослава Орестовича, б/н від 16.07.2021 (вх. №01-05/2469/21 від 20.07.2021),
на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 23.06.2021 (повний текст складено 05.07.2021)
у справі №909/254/21 (суддя Стефанів Т.В.)
за позовом: Виконувача обов`язків керівника Окружної прокуратури міста Івано-Франківська в інтересах держави в особі Івано-Франківської міської ради
до відповідача: Фізичної особи-підприємця Кузіва Мирослава Орестовича
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Департамент освіти і науки Івано-Франківської міської ради
про стягнення заборгованості в сумі 219187 грн 46 к., з яких: 37878 грн 70 к. - основний борг, 1145 грн 70 к. - пеня, 1223 грн 48 к. - інфляційні втрати, 286 грн 43 к. - 3 % річних, 178653 грн 15 к. - неустойка за неправомірне використання нежитлових приміщень та повернення майна,

за участю представників від:
прокурор - Пиць Н.В.,
позивач - не з`явився;
відповідач - не з`явився;
третя особа - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

26.03.2021 в Господарський суд Івано-Франківської області звернувся виконувач обов`язків керівника Окружної прокуратури Івано-Франківська в інтересах держави в особі Івано-Франківської міської ради з позовом до Фізичної особи-підприємця Кузіва Мирослава Олеговича (далі по тексту - ФОП Кузів М.О.) про:
1)стягнення основного боргу в розмірі 37 878,70 грн., який виник у період з квітня 2020 року по 10 липня 2020 року за договором оренди №ДО-2820 від 14.03.2006;
2)стягнення нарахованих з вищезазначеної суми основного боргу пені в розмірі 1145,70 грн. та 3% річних у розмірі 286,43 грн. за прострочення грошового зобов`язання з 21.11.2020 по 20.02.2021 у відповідності до п. 3.4, 5.1.1 договору №ДО-2820 від 14.03.2006, а також інфляційних втрат у розмірі 1223,48 грн. за прострочення грошового зобов`язання у період з грудня 2020 року по лютий 2021 року.
3)стягнення неустойки у вигляді подвійної орендної плати за користування річчю в період з 11.07.2020 по 28.02.2021, протягом якого прострочено зобов`язання щодо повернення орендованого майна за договором оренди №ДО-2820 від 14.03.2006, яка нарахована на підставі п. 5.1.3 договору №ДО-2820 від 14.03.2006 та ч. 2 ст. 785 ЦК України на загальну суму 178 653,15 грн.
4)зобов`язання повернути у комунальну власність територіальної громади міста Івано-Франківська нежитлові приміщення площею 395,6 кв. м, на першому поверсі загальноосвітньої школи-інтернату № 1 за адресою вул. Чорновола, 130 в м. Івано-Франківську шляхом підписання акту прийому-передачі нерухомого майна.
Позовні вимоги мотивовані тим, що після закінчення строку дії договору оренди №ДО-2820 від 14.03.2006 відповідач, всупереч пунктів 5.1.3 цього договору, не повернув орендодавцю об`єкт оренди (нежитлові приміщення площею 395,6 кв. м, на першому поверсі загальноосвітньої школи-інтернату № 1 за адресою вул. Чорновола, 130 в м. Івано-Франківську), не сплатив орендну плату за період фактичного використання цього майна та не сплатив штрафні санкції, що нараховані з цієї суми основного боргу.
Правовими підставами позову зазначає ст.ст. 16, 387, 526, 530, 549, 550, 610, 611, 612, 614, 625, 759, 785 ЦК України, ст. 179, 193, 232, 291 ГК України, ст. 10, 17, 19, 25 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».
Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 23.06.2021   вищезазначений позов задоволено.
Стягнуто з ФОП Кузіва М.О. заборгованість за договором оренди нежитлових приміщень №ДО-2820 від 14.03.2006 в сумі 219 187,46 грн., з яких: 37 878,70 грн. - основний борг, 1145,70 грн. - пеня, 1 223,48 грн. - інфляційні втрати, 286,43 грн. - 3 % річних, 178 653,15 грн. - неустойка за неправомірне використання нежитлових приміщень до місцевого бюджету на рахунок одержувача - УК у м. Івано-Франківськ/ОТГ у м. Івано-Франківськ/00000000, ідентифікаційний код 37952250, банк одержувача - казначейство України, рахунок UA 868999980334339999000009612. Зобов`язано ФОП Кузів М.О. повернути у комунальну власність територіальної громади міста Івано-Франківська нежитлові приміщення площею 395,6 кв. м, на першому поверсі загальноосвітньої школи-інтернату № 1 за адресою вул. Чорновола, 130 в м. Івано-Франківську шляхом підписання акту прийому-передачі нерухомого майна. Стягнуто з ФОП Кузів М.О. на користь Івано-Франківської обласної прокуратури судовий збір в сумі 5 557,81 грн.
Задовольняючи позовні вимоги суд виходив з того, що відповідач не виконав взятого на себе обов`язку щодо сплати орендної плати, а тому визнав обґрунтованими вимоги про стягнення суми основного боргу та нарахованих з цієї суми пені, 3% річних та інфляційних втрат. При цьому суд відхилив доводи відповідача про те, що він звільнений від сплати орендної плати у зв`язку з введенням карантинних заходів, оскільки орендар використовував об`єкт оренди не для освітніх цілей, а для підприємницької діяльності. Суд встановив, що відповідачем не повернуто позивачу орендовані приміщення, між ними не підписано акта приймання-передачі, а тому існує обов`язок щодо його повернення та сплати неустойки у вигляді подвійної орендної плати за час використання об`єкта оренди після закінчення строку дії договору.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням місцевого господарського суду, відповідач подав апеляційну скаргу у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю, у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що:
1)суд першої інстанції дійшов до висновку про відсутність правових підстав для звільнення відповідача від сплати орендної плати на період дії карантину без урахування рішення Івано-Франківської міської ради №88-39 від 22.04.2020, яким орендарів об`єктів комунального нерухомого майна, розташованих в діючих закладах освіти звільнено від сплати орендної плати на період з 12.03.2020 до дня закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України;
2)оскільки поновлення строку дії договору оренди №ДО-2820 від 14.03.2006 на 7 років 2 місяці 10 днів відбулось у судовому порядку, то в силу ч. 3 ст. 653 ЦК України цей договір вважається поновленим з моменту набрання чинності рішенням суду - 04.11.2013, а не дати закінчення зазначеного договору оренди - 30.04.2014. Відтак апелянт вважає помилковими є висновки місцевого господарського суду про припинення між сторонами орендних відносин з 10.07.2020 та наявність правових підстав для стягнення з відповідача неустойки у вигляді подвійної орендної плати за користування річчю в період з 11.07.2020 по 30.11.2020, коли, на думку апелянта, ще діяв спірний договір оренди;
3)висновок суду про те, що відповідачем не вживались заходи щодо повернення орендованого майна не узгоджується з фактичними обставинами по справі.
У відзиві на апеляційну скаргу прокурор погодився з висновками місцевого господарського суду, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення місцевого господарського суду без змін. В обґрунтування відзиву покликається на те, що право орендаря на зменшення орендної плати, яке передбачене ч. 4 ст. 762 ЦК України, реалізовується не автоматично, як це вважає апелянт, а шляхом вчинення юридично значимих дій (повідомлення орендодавця та внесенням змін до договору), яких орендарем вчинено не було. Зазначає, що ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 15.01.2014 у справі №909/799/13 роз`яснено, що договір оренди №ДО-2820 від 14.03.2006 вважається поновленим з 30.04.2013, а тому прокурор вважає безпідставними доводи апелянта про те, що строк дії договору оренди №ДО-2820 від 14.03.2006 вважається поновленим з моменту набрання чинності рішенням суду - 04.11.2013, а не дати закінчення зазначеного договору оренди - 30.04.2014. Вказує на те, що Івано-Франківська міська рада вжила всіх необхідних заходів щодо повернення у своє користування орендованого майна.
В судове засідання 15.11.2021 з`явився прокурор.
Представники інших учасників справи в судове засідання не з`явились, причин неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час, дату та місце слухання справи, а тому в силу п. 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України апеляційний господарський суд ухвалив розглядати справу за їх відсутності.
У судовому засіданні прокурор заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги відповідача, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення місцевого господарського суду без змін, навівши доводи аналогічні тим, що викладені у відзиві на апеляційну скаргу.
Згідно з ст. 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши прокурора, дослідивши доводи і заперечення, наведені в апеляційній скарзі та у відзиві, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
За встановленими судом першої інстанції та неоспореними обставинами, а також обставинами, встановленими судом апеляційної інстанції, і визначеними відповідно до них правовідносини вбачається, що між виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради (надалі - орендодавцем, позивачем) та ФОП Кузів М.О. (орендарем, відповідачем) було укладено договір №ДО-2820 від 14.03.2006 (а.с.43-46) за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування окремі нежитлові приміщення площею 395,6 кв. м, на першому поверсі загальноосвітньої школи-інтернату № 1 за адресою вул. Чорновола, 130 в м. Івано-Франківськ.
У пункті 3.2 цього договору сторони обумовили, що місячний розмір орендної плати, яку повинен сплачувати орендар, визначений згідно додатку на дату укладення цього договору становить 795,19 грн., крім того ПДВ - 159,09 грн. (а.с.47).
Згідно з пунктами 6.1, 6.7 зазначеного договору оренди №ДО-2820 від 14.03.2006 цей договір вступає в дію з моменту його реєстрації та діє до 28.02.2007. Договір оренди приміщень підлягає продовженню при умові, що орендар належним чином виконував умови цього договору, у тому числі своєчасно та в повному об`ємі сплачував оренду плату і не пізніше як за 30 календарних днів до закінчення терміну дії цього договору подав орендодавцеві письмову заяву на продовження терміну дії цього договору.
На виконання вищезазначеного договору між сторонами підписано та скріплено печатками акт приймання-передачі від 14.03.2006 (а.с.48).
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України унормовано, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом ч. 1, 2 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення.
Отже, набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов`язки по договору, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) стає правовідносинами, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін.
Таким чином, досягнувши згоди щодо всіх істотних умов сторони уклали договір, внаслідок чого між ними виникли взаємні права та обов`язки, а відповідний договір набрав чинності.
Аналіз приписів частин 1-3, 6 статті 283 ГК України дозволяє дійти висновку, що орендні правовідносини, які виникають між суб`єктами господарювання, опосередковуються укладенням договору оренди, за яким одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності; об`єктом оренди може бути нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення). До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Пунктом 10 частини 1 статті 1 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що орендою є речове право на майно, відповідно до якого орендодавець передає або зобов`язується передати орендарю майно у користування за плату на певний строк.
У зв`язку з наведеним суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що внаслідок укладення договору №ДО-2820 від 14.03.2006 між сторонами у даній справі виникли орендні правовідносини з приводу використання комунального майна.
Судами встановлено, що між сторонами у справі було укладено ряд угод, якими було внесено зміни та доповнення до договору оренди №ДО-2820 від 14.03.2006.
Так, угодою № УО-2820-1 від 17.04.2007 про внесення змін до "Договору оренди нежитлових приміщень № ДО-2820 від 14.03.2006", було внесено зміни до договору, а саме п. 6.1 договору викладено в наступній редакції: "п. 6.1 Цей договір діє з 14.03.2006 до 31.03.2008", п. 9.1.1 договору викладено в наступній редакції: "п. 9.1.1 В термін до 20.04.2007 укласти угоду про співпрацю з адміністрацією загальноосвітньої школи-інтернату № 1. Копію угоди подати до Фонду комунальної власності територіальної громади міста Івано-Франківськ в термін до 30.04.2007".
Угодою № УО-2820-2 від 11.04.2008 про внесення змін до "Договору оренди нежитлових приміщень № ДО-2820 від 14.03.2006", було внесено зміни до договору, а саме п. 6.1 договору викладено в наступній редакції: "п. 6.1 Цей Договір діє з 14.03.2004 до 30.04.2009", абзац перший пункту 3.2 договору викладено в наступній редакції: "3.2 місячний розмір орендної плати, яку повинен сплачувати орендар, починаючи з 11.04.2008, становить 1876,76 грн, крім того ПДВ - 375,36 грн. Пункт 9.1.1 викладено в наступній редакції: "9.1.1 В термін до 20.06.2008 укласти угоду про співпрацю з адміністрацією загальноосвітньої школи-інтернату № 1. Копію угоди подати до Фонду комунальної власності територіальної громади міста Івано-Франківськ в термін до 30.06.2008».
Угодою № УО-2820-3 від 23.04.2009 про внесення змін до "Договору оренди нежитлових приміщень № ДО-2820 від 14.03.2006", було внесено зміни до договору, а саме п. 6.1 договору викладено в наступній редакції: "п. 6.1 Цей Договір продовжено на період до 31.12.2009". Пункт 9.1.1 викладено в наступній редакції: "9.1.1 В термін до 20.05.2009 укласти угоду про співпрацю з адміністрацією загальноосвітньої школи-інтернату № 1. Копію угоди подати до Фонду комунальної власності територіальної громади міста Івано-Франківськ в термін до 31.05.2009».
23.04.2009 між позивачем та відповідачем у справі укладено угоду № УО-2820-4 від 17.11.2009 про внесення змін до "Договору оренди нежитлових приміщень № ДО-2820 від 14.03.2006", якою було внесено зміни до п. п. 1.1., 1.3, 1.5, 3.2, 4.3.10 та п. 6.3.8 спірного договору.
Так п. 1.1 договору викладено в наступній редакції: "1.1. Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування частину нежитлових приміщень, площею 316,0 кв. м, розташованих в побутовому корпусі будівлі літера "В" загальноосвітньої школи-інтернат № 1, за адресою: вул. Чорновола, 130, згідно з технічним паспортом на громадські будівлі, виготовленого ОКП "Івано-Франківське ОБТ", розташованих на першому поверсі в будівлі за адресою: вул. Чорновола, 130, яка перебуває на балансі Управління освіти і науки міськвиконкому».
Пункт 1.3 договору викладено в наступній редакції: "1.3 Приміщення передаються в оренду для використання під столярну майстерню, складські, виробничі та санітарно-побутові приміщення", абзац другий пункту 1.5 договору викладено в наступній редакції: "1.5 Розмір Земельної ділянки, право користування якою надається орендареві, розмір плати за користування цією земельною ділянкою, а також інші права та обов`язки сторін, пов`язані з використанням вказаної Земельної ділянки, визначаються договором оренди земельної ділянки або договором сервітутного користування часткою Земельної ділянки, які укладаються між орендарем та виконавчим комітетом міської ради через управління земельних відносин виконавчого компоту міської ради"., абзац четвертий пункту 3.2 договору викладено в наступній редакції: "3.2 орендар крім орендної плати за користування приміщеннями також сплачує орендну плату за земельну ділянку або плату за сервітутне користування часткою земельної ділянки у порядку та в розмірах, визначених договором оренди земельної ділянки або договором сервітутного користування часткою земельної ділянки. Несвоєчасна сплата або сипаї а в неповному обсязі орендарем орендної плати за Земельну ділянку або плати за сервітутне користування часткою земельної ділянки може бути підставою для розірвання цього договору в порядку, визначеному законодавством України", пункт 4.3.10 договору викладено в наступній редакції: "4.3.10 У 3-х місячний термін з дня набрання чинності угоди № УО-2820-4 від 17.11.2009 укласти у встановленому порядку з міськвиконкомом договір оренди земельної ділянки або договір сервітутного користування часткою земельної ділянки, закріпленої за будинком, в якому розташовані орендовані приміщення. Копію договору оренди земельної ділянки або договору сервітутного користування часткою земельної ділянки подати до комунальної власності територіальної громади м. Івано-Франківська", пункт 6.3.8 договору викладено в наступній редакції: "6.3.8 Орендар не уклав чи відмовився укласти договір оренди земельної ділянки та договір сервітутною користування часткою земельної ділянки у порядку та в терміни визначені п. 1.5 та п. 4 3.10 цього договору, або не сплачує орендну плату згідно укладеного договору оренди земельної ділянки або договору сервітутного користування частиною земельної ділянки».
Угодою № УО-2820-5 від 29.12.2009 про внесення змін до "Договору оренди нежитлових приміщень № ДО-2820 від 14.03.2006", було внесено зміни до договору, а саме п. 6.1 договору викладено в наступній редакції: "п. 6.1 Цей договір продовжено на період до 31.12.2010". Пункт 9.1.1 викладено в наступній редакції: "9.1.1 В термін до 20.01.2010 укласти угоду про співпрацю з адміністрацією загальноосвітньої школи-інтернату № 1. Копію угоди подати до Фонду комунальної власності в термін до 30.01.2010».
Угодою № УО-2820-6 від 23.02.2010 про внесення змін до "Договору оренди нежитлових приміщень № ДО-2820 від 14.03.2006", було внесено зміни до договору, а саме п. 3.2 договору викладено в наступній редакції: "п. 3.2. Місячний розмір орендної плати, яку повинен сплачувати орендар, починаючи з 23.02.2010 р, визначений згідно додатком до Угоди № УО-2820-6 від 23.02.2010, становить 2472,70 грн, крім того ПДВ - 494,54 грн».
Також Угодою № УО-2820-7 від 20.12.2010 про внесення змін до "Договору оренди нежитлових приміщень № ДО-2820 від 14.03.2006, було внесено зміни до Договору, а саме п. 6.1 договору викладено в наступній редакції: "п. 6.1 Цей Договір продовжено на період до 31.12.2011". Пункт 9.1.1 викладено в наступній редакції: "9.1.1 В термін до 20.01.2011 укласти угоду про співпрацю з адміністрацією загальноосвітньої школи-інтернату № 1. Копію угоди подати до Фонду комунальної власності в термін до 30.01.2011».
Угодою № УО-2820-8 від 30.03.2012 про внесення змін до "Договору оренди нежитлових приміщень № ДО-2820 від 14.03.2006", було внесено зміни до договору, а саме п. 6.1 договору викладено в наступній редакції: "п. 6.1 Цей договір продовжено на період до 30.06.2012". Пункт 9.1.1 викладено в наступній редакції: "9.1.1 В термін до 20.04.2012 укласти угоду про співпрацю з адміністрацією загальноосвітньої школи-інтернату № 1. Копію угоди подати до Фонду комунальної власності в двотижневий термін з дня її укладення».
Угодою № УО-2820-9 від 18.09.2012 про внесення змін до "Договору оренди нежитлових приміщень № ДО-2820 від 14.03.2006", було внесено зміни до договору, а саме п. 6.1 договору викладено в наступній редакції: "п. 6.1 Цей договір продовжено на період до 30.04.2013. Пункт 9.1.1 викладено в наступній редакції: "9.1.1 В термін до 20.10.2012 укласти угоду про співпрацю з адміністрацією загальноосвітньої школи-інтернату № 1. Копію угоди подати до Фонду комунальної власності в двотижневий термін з дня її укладення", розділ 9 договору доповнено п. 9.4, а саме: "9.4 В термін до 30.04.2013 демонтувати обладнання та верстати з орендованих приміщень та повернути орендовані приміщення в установленому порядку згідно з актом приймання-передачі від орендаря до орендодавця", всі інші пункти договору залишаються без змін.
Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 04.11.2013 у справі №909/799/13 задоволено позов ФОП Кузів М.О. до виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, визнано поновленим термін дії договору оренди нежитлових приміщень, що знаходяться по вул. Чорновола, 130 в м. Івано-Франківську, площею 316,0 кв. м від 14.03.2006 за №ДО-2820 на строк, який був раніше встановлений цим договором, тобто на 7 років 2 місяці і 10 днів. 
Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 15.01.2014 у справі №909/799/13 роз`яснено, що договір оренди нежитлових приміщень №ДО-2820 від 14.03.2006 (з наступними змінами до нього) вважається продовженим на той самий термін (строк), який був раніше встановлений цим договором і на тих самих умовах, які були передбачені договором, тобто на 7 років 2 місяці і 10 днів, не змінюючи при цьому змісту постанови Львівського апеляційного господарського суду від 04.11.2013 року по справі №909/799/13.
Тобто договір оренди нежитлових приміщень №ДО-2820 від 14.03.2006 (з наступними змінами до нього) слід вважати поновленим на 7 років 2 місяці і 10 днів з моменту його закінчення 30.04.2014.
З огляду на це відхиляються доводи апелянта про те, що в силу ч. 3 ст. 653 ЦК України цей договір вважається поновленим з моменту набрання чинності рішенням суду - 04.11.2013, а не  моменту його закінчення 30.04.2014.
Крім того, норма ч. 3 ст. 653 ЦК України визначає правові наслідки зміни та розірвання договору, що не є тотожним поновленню договору на той самий строк і на тих самих умовах порядок який встановлено ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» в редакції Закону, яка була чинна на момент прийняття судом апеляційної  інстанції постанови від 04.11.2013.
Тому правильними є висновки місцевого господарського суду про те, що строк дії договору оренди нежитлових приміщень №ДО-2820 від 14.03.2006 (з наступними змінами до нього) завершується 10.07.2020.
28.02.2019 угодою № УО-2820-10 внесено зміни до договору оренди нежитлових приміщень, зокрема змінено площу орендованого приміщення на 395,6 кв. м.
Позивач передав, а відповідач прийняв нежитлове приміщення площею 395,6 кв. м в оренду згідно акту прийому-передачі від 28.02.2019.
Цією ж угодою змінено розмір орендної плати. За вересень 2018 року орендна плата становить 8633,54 грн. без ПДВ та нараховується з 03.09.2018.
За період з квітня 2020 року до 10.07.2020 відповідачу нараховано орендну плату в сумі 37 878,70 грн. (а.с.38).
Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності (ч. 1 ст. 286 ГК України). Строки внесення орендної плати визначаються в договорі (ч. 4 ст. 286 ГК України).
Частиною 3 статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" встановлено, що орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідач не виконав свого обов`язку щодо проведення оплати за оренду в повному обсязі, у визначені договором строки.
Борг відповідача по орендній платі станом на 10.07.2020 становить 37 878,70 грн., за період з 01.04.2020 до 10.07.2020.
Відповідач не заперечив того, що орендна плата з квітня 2020 року ним не сплачувалась, при цьому пояснив, що згідно рішення міської ради був звільнений від її сплати, у зв`язку із запровадженням карантину, оскільки об`єктом оренди є нежитлові приміщення площею 395,6 кв. м, на першому поверсі загальноосвітньої школи-інтернату № 1 за адресою вул. Чорновола, 130 в м. Івано-Франківськ.
Рішенням Івано-Франківської міської ради від 22.04.2020 №88-39 «Про заходи підтримки орендарів комунального майна в зв`язку з встановленням карантину та обмежувальних заходів» ухвалено: звільнити від сплати орендної плати на період з 12.03.2020 до дня закінчення дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України, (далі - день закінчення дії карантину), орендарів об`єктів комунального нерухомого майна, розташованих в діючих закладах освіти; звільнити від сплати орендної плати на період з 17.03.2020 до дня закінчення дії карантину орендарів наступних об`єктів комунального нерухомого майна: об`єктів, що перебувають на балансі Департаменту культури Івано-Франківської міської ради; об`єктів, що використовуються для надання побутових послуг населенню, а саме під перукарні, майстерні з ремонту одягу чи взуття; об`єктів, що використовуються для торгівлі виключно непродовольчими товарами (окрім об`єктів оренди, розташованих в закладах охорони здоров`я); надати дозвіл на розтермінування до кінця 2020 року сплати орендної плати за діючими договорами оренди комунального нерухомого майна, нарахованої за період з 01.03.2020 по день закінчення карантину, але не раніше 30.04.2020. Встановити, що рішення про розтермінування приймається виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради за письмовим зверненнями орендарів комунального майна; департаменту комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради (І.Гриненько) припинити нарахування орендної плати щодо об`єктів комунального майна, зазначених в п.1 та п. 2 цього рішення; на період дії карантину та протягом 30 календарних днів з дня його відміни припинити проведення заходів претензійно-позовної роботи зі стягнення заборгованості з орендної плати, яка ведеться в досудовому порядку, по діючих договорах оренди комунального нерухомого майна; не здійснювати нарахування та не стягувати неустойку (штрафи, пеню), інфляційні збитки та три відсотки річних за несплату, несвоєчасну сплату або сплату в неповному обсязі орендної плати, нарахованої за період з 01 березня по день закінчення карантину, але не раніше 30.04.2020.
Рішення Івано-Франківської міської ради ухвалено з урахуванням Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", в зв`язку з встановленням карантину та обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), рішення виконавчого комітету міської ради від 19.03.2020 № 361).
Згідно з ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. 
Відповідно до статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» міська рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію.
У подальшому рішенням Івано-Франківської міської ради №291-46 від 12.11.2020 вищезазначене рішення Івано-Франківської міської ради від 22.04.2020 №88-39 скасовано в частині припинення нарахування орендної плати щодо об`єктів комунального майна, зазначених в п. 1 та п. 2 цього рішення та припинення проведення заходів претензійно-позовної роботи зі стягнення заборгованості з орендної плати, яка ведеться в досудовому порядку, по діючих договорах оренди комунального нерухомого майна на період дії карантину та протягом 30 календарних днів з дня його відміни.
Зі змістовного аналізу вищезазначених актів та норм чинного законодавства вбачається, що заходи підтримки орендарів комунального майна в зв`язку з встановленням карантину та обмежувальних заходів щодо звільнення орендарів об`єктів комунального нерухомого майна, розташованих в діючих закладах освіти від сплати орендної плати на період з 12.03.2020 до дня закінчення дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України, які введені рішенням Івано-Франківської міської ради від 22.04.2020 №88-39 діяли з моменту прийняття цього рішення - 22.04.2020 до моменту його скасування 12.11.2020, а тому висновок місцевого господарського суду про зворотню дію в часі рішення Івано-Франківської міської ради №291-46 від 12.11.2020 не ґрунтується на положеннях статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».
Постановою Кабінету Міністрів України №392 від 20.05.2020 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (в редакції чинній до 10.07.2020) установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 22 травня 2020 р. до 31 липня 2020 р. на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя (далі - регіони) із урахуванням епідемічної ситуації в регіоні карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».
Тобто в період дії заходів підтримки орендарів комунального майна в зв`язку з встановленням карантину та обмежувальних заходів щодо звільнення орендарів об`єктів комунального нерухомого майна, розташованих в діючих закладах освіти від сплати орендної плати на період дії карантину, які введені рішенням Івано-Франківської міської ради від 22.04.2020 №88-39, загальнонаціональний карантин у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України №392 від 20.05.2020 був продовжений до 31.07.2020, натомість вище встановлено, що договір оренди нежитлових приміщень №ДО-2820 від 14.03.2006 (з наступними змінами до нього) завершив свою дію 10.07.2020.
За таких обставини суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апелянта про те, що суд першої інстанції дійшов до висновку про відстуність правових підстав для звільнення відповідача від сплати орендної плати на період дії карантину без урахування рішення Івано-Франківської міської ради №88-39 від 22.04.2020, яким орендарів об`єктів комунального нерухомого майна, розташованих в діючих закладах освіти звільнено від сплати орендної плати на період з 12.03.2020 до дня закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України №392 від 20.05.2020.
Висновок місцевого господарського суду про те, що відповідач використовував приміщення для лісопильного та стругального виробництва, надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, виробництва інших дерев`яних будівельних конструкцій і столярних виробів, не спростовує факту приналежності об`єкта оренди до об`єктів комунального нерухомого майна, розташованих в діючих закладах освіти, що відповідно до рішення Івано-Франківської міської ради від 22.04.2020 №88-39 є визначальною умовою для застосування заходів підтримки орендарів комунального майна в зв`язку з встановленням карантину та обмежувальних заходів.
З огляду на вищезазначене помилковим є висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача орендної плати у період в розмірі 37 878,70 грн. за період з квітня 2020 року по 10 липня 2020 року.
Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про відсутність підстав для стягнення суми основного боргу за договором №ДО-2820 від 14.03.2006, то відтак не підлягають задоволенню й похідні вимоги позивача про стягнення пені, 3% річних та інфляційних, які розраховані за прострочення грошового зобов`язання по сплаті орендної плати.
Під час дії цього договору орендодавцем на адресу орендаря скерувалась 05.05.2020 заява про продовження терміну дії договору оренди нежитлових приміщень, що знаходяться по вул. Чорновола, 130 в м. Івано-Франківську від 14.03.2006 на 2 роки 11 місяців.
Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №670 від 24.06.2020 (а.с.69) відмовлено в наданні дозволу на продовження терміну дії договору. Тобто орендодавець заперечив проти пролонгації договору №ДО-2820 від 14.03.2006 після його завершення та завчасно повідомлено орендаря про те, що по закінченню строку дії договору (10.07.2020) об`єкт оренди підлягає поверненню.
У зв`язку з тим, що 10.07.2020 договір припинив свою дії позивач направив на адресу відповідача повідомлення про припинення дії договору з вимогою сплатити кошти за користування приміщенням, а також надано для підписання акт прийому-передачі приміщення (лист № 610/01-15/18-в від 13.07.2020), що підтверджується копією рекомендованого повідомлення та квитанції про оплату послуг поштового зв`язку (а.с.71-72).
Вищезазначені обставини підтверджують обізнаність відповідача про необхідність повернення об`єкту оренди 11.07.2020, тобто після завершенні дії договору №ДО-2820 від 14.03.2006.
Аналіз ч. 1 ст. 759 та ч. 1 ст. 785 ЦК України дозволяє дійти висновку, що договір найму (оренди) зумовлює право наймача (орендаря) користуватися орендованим майном впродовж строку дії договору із сплатою наймодавцю (орендодавцю) орендної плати, погодженої умовами договору оренди; припинення договору найму зумовлює обов`язок наймача негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.
За приписами ч. 2, 4 ст. 291 ГК України договір оренди припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено. Правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України.
Згідно з статтею 795 ЦК України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.
Тобто законодавець передбачив загальне правило, за яким визначається як початок, так і припинення договірних правовідносин з оренди будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини).
Фактом початку та відповідно припинення правовідносин є підписання акта приймання-передачі нерухомого майна як від орендаря до орендодавця, так і від орендодавця до орендаря.
Сторони можуть установити й інший момент відліку строку, однак цю обставину вони повинні узгодити та викласти у договорі оренди (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №127/14633/16-ц, постанові Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 11.05.2018 у справі №926/2119/17, постанові Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №924/195/16, пункті 54 постанови Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 03.09.2019 у справі №921/309/18, пункті 26 постанови Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 27.08.2019 у справі №906/565/18).
Судом встановлено, що відповідно до п. 2.4 договору №ДО-2820 від 14.03.2006 передача приміщень від орендаря до орендодавця після припинення дії цього договору здійснюється за актом приймання-передачі приміщень, що підписується повноважними представниками орендаря і орендодавця.
Отже, сторони договору №ДО-2820 від 14.03.2006 не встановили інший порядок припинення орендних правовідносин при поверненні орендарем об`єкту оренди орендодавцю після закінчення дії договору, ніж визначений законом, тобто шляхом підписання акту приймання-передачі.
Незважаючи на вищезазначене, відповідач після закінчення договору №ДО-2820 від 14.03.2006, тобто після 10.07.2020, не повернув об`єкт оренди позивачу. Доказів протилежного (як-то акта приймання-передачі, тощо) відповідачем не надано, а судами не встановлено.
З огляду на це суд першої інстанції встановивши, що між сторонами не підписано жодного акта приймання-передачі, згідно з яким відповідач повернув позивачу об`єкт оренди за договором №ДО-2820 від 14.03.2006 дійшов до правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги про зобов`язання повернути об`єкт оренди, а відтак і про наявність підстав для стягнення неустойки у вигляді подвійної орендної плати за користування річюю на підставі ч. 2 ст. 785 ЦК України, з огляду на наступне.
За змістом статей 610, 611, 612 ЦК України невиконання зобов`язання у погоджений сторонами в договорі строк є порушенням зобов`язання, що зумовлює застосування до боржника наслідків, установлених договором або законом.
Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника встановлених законом негативних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового обов`язку, що узгоджується з нормами статті 610 ЦК України та статті 216 ГК України.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України).
Законодавець у частині першій статті 614 ЦК України визначив, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.
Правові наслідки порушення умов договору оренди визначені відповідними нормами ЦК України та ГК України.
Невиконання наймачем передбаченого частиною першою статті 785 ЦК України обов`язку щодо негайного повернення наймодавцеві речі (у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі) у разі припинення договору є порушенням умов договору, що породжує у наймодавця право на застосування до наймача відповідно до частини другої статті 785 ЦК України такої форми майнової відповідальності як неустойка у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.
Отже, відповідно до статті 614 ЦК України, для застосування наслідків, передбачених частиною другою статті 785 цього Кодексу, необхідна наявність вини (умислу або необережності) в особи, яка порушила зобов`язання. Тобто судам потрібно встановити обставини, за яких орендар мав можливість передати майно, що було предметом оренди, але умисно цього обов`язку не виконав.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 02.09.2014 у справі № 3-85гс14, а також Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постановах від 11.04.2018 у справі № 914/4238/15, від 24.04.2018 у справі №        910/14032/17 та від 09.09.2019 у справі № 910/16362/18 (пункт 51), від якої Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду не відступив при розгляді справи № 910/20370/17 (пункт 24 постанови від 13.12.2019).
Після спливу строку дії договору невиконання чи неналежне виконання обов`язку з негайного повернення речі свідчить про неправомірне користування майном, яке було передане в найм (оренду). Тому права та обов`язки наймодавця і наймача, що перебували у сфері регулятивних правовідносин, переходять у сферу охоронних правовідносин та охоплюються правовим регулюванням за частиною другою статті 785 ЦК України, яка регламентує наслідки невиконання майнового обов`язку щодо негайного повернення речі наймодавцеві (аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 19.04.2021 у справі №910/11131/19).
У даній справі судом встановлено, що відповідач мав можливість повернути майно позивачу, що було предметом оренди, але умисно цього обов`язку не виконало. Орендар не здійснив жодних дій, спрямованих на фактичне повернення орендованого майна, продовжував знаходитись в орендованому приміщенні після припинення договору, а отже не вжив всіх залежних від нього заходів виконання умов договору стосовно повернення майна, які залежали насамперед від його волі.
З огляду на це апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість доводів позивача та про наявність підстав для застосування до спірних правовідносин ч. 2 ст. 785 ЦК України. Відтак правильним є твердження прокурора про те, що висновок суду про те, що відповідачем вживались заходи щодо повернення орендованого майна не узгоджується з висновком про наявність підстав для його повернення позивачу та задоволення вимог в цій частині. 
Здійснивши перерахунок розміру позовних вимог з урахуванням розміру орендної плати, що визначена в п. 3.2 договору №ДО-2820 від 14.03.2006 (зі змінами та доповненнями), суд апеляційної інстанції  доходить до висновку про обґрунтованість заявленого позивачем розміру неустойки у вигляді подвійної орендної плати за користування річчю в період з 11.07.2020 по 28.02.2021, протягом якого прострочено зобов`язання щодо повернення орендованого майна за договором оренди №ДО-2820 від 14.03.2006, яка нарахована на підставі ч. 2 ст. 785 ЦК України на загальну суму 178 653,15 грн.
Ураховуючи вищенаведене суд апеляційної інстанції доходить до висновку, що апелянтом частково доведено обґрунтованість аргументів, які заявлені в апеляційній скарзі, щодо наявності визначених у ст. 277 ГПК України підстав для зміни рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог про стягнення з відповідача суми основного боргу та нарахованих неї пені, 3% річних й інфляційних втрат. Відповідно апеляційна скарга відповідача в цій частині підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду зміні з викладення рішення суду першої інстанції у редакції цієї постанови. В решті рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін у зв`язку з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. 
Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ч. 1-3 статті 86 ГПК України (в редакції Закону №132-IX від 20.09.2019), суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції змінено, то в порядку ч. 11 ст. 129 ГПК України апеляційним господарським судом здійснено пропорційне взаємозарахування розміру задоволених позовних вимог, внаслідок чого доходить до висновку про зобов`язання відповідача, на якого покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні - позивачу, а саме в розмірі 3 617,98 грн., з огляду на такі розрахунки:
1)37 878,70 грн. + 1145,70 грн. + 286,43 грн. + 1223,48 грн. + 178 653,15 грн. = 219 187,46 грн. (загальна сума майнових вимог позову)
2)219 187,46 грн. - 178 653,15 грн. = 40 534,31 грн. (сума майнових вимог в частині яких задоволена апеляційна скарга)
3)219 187,46 грн. * 1,5% = 3 287,81 грн. (розмір судового збору за подання позовних вимог майнового характеру без урахування вимоги немайнового характеру про зобов`язання повернути об`єкт оренди)
4)3 287,81 грн. * 150% = 4 931,71 грн. (розмір судового збору, який підлягав сплаті за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог майнового характеру)
5) 4 931,71 грн./219 187,46 грн.*40 534,31 грн. = 912,02 грн. (сума судового збору за подання апеляційної скарги, яка підлягає відшкодування відповідачу за рахунок апелянта пропорційно до задоволених позовних вимог)
6)5 557,81 грн./219 187,46 грн.* 178 653,15 грн. = 4 530,00 грн. (сума судового збору за подання позовної заяви, яка підлягає відшкодуванню позивача за рахунок відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог)
7) 4 530,00 грн. - 912,02 грн. = 3 617,98 грн. (остаточна сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за наслідками розгляду апеляційної скарги) 
Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 277, 281-284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Кузіва Мирослава Орестовича - задоволити частково.
2.Змінити резолютивну частину рішення, виклавши в наступній редакції:
«Позов виконувача обов`язків керівника Окружної прокуратури міста Івано-Франківська в інтересах держави в особі Івано-Франківської міської ради задоволити частково.
Стягнути з Фізичної особи-підприємця Кузіва Мирослава Орестовича на користь Івано-Франківської міської ради до місцевого бюджету на рахунок одержувача - УК у м. Івано-Франківськ/ОТГ у м. Івано-Франківськ/00000000, ідентифікаційний код 37952250, банк одержувача - казначейство України, рахунок UA 868999980334339999000009612 - 178 653,15 грн. неустойки за неправомірне використання приміщень.
Фізичній особі-підприємцю Кузіву Мирославу Орестовичу повернути у комунальну власність територіальної громади міста Івано-Франківська нежитлові приміщення площею 395,6 кв.м. на першому поверсі загальноосвітньої школи-інтернату №1 за адресою: вул. Чорновола, 130, в м. Івано-Франківську шляхом підписання акту прийому-передачу нерухомого майна.
В іншій частині позовних вимог відмовити».
3.Стягнути з Фізичної особи-підприємця Кузіва Мирослава Орестовича ( АДРЕСА_1 , код - НОМЕР_1 ) на користь Івано-Франківської міської ради (вул. Грушевського, 21, м. Івано-Франківськ, 76004, код - 33644700) 3 617,98 грн. судового збору.
4.Місцевому господарському суду видати наказ.
5.Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції в порядку та строки встановлені ст.ст. 288-289 ГПК України.

Головуючий-суддя:                                                   Г.Т. Кордюк

Судді:                                                                      Н.М. Кравчук

                                                                                Б.Д. Плотніцький
Повний текст постанови складено 23.11.2021.