ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
01 листопада 2021 року           справа №360/943/21 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В.,   Блохіна А.А., Компанієць І.Д., розглянув у  порядку письмового провадження апеляційну скаргу Рубіжанського міського відділу ГУМВС України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14 травня 2021 року у справі № 360/943/21 (головуючий суддя І інстанції – Пляшкова К.О.), складене у повному обсязі 14 травня 2021 року у м. Сєвєродонецьк Луганської області за позовом ОСОБА_1  до Рубіжанського міського відділу ГУМВС України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії про визнання протиправною бездіяльності, стягнення грошових коштів, -

                                                        ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 01 березня 2021 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Рубіжанського міського відділу ГУМВС України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії у якому з урахуванням уточнення позивач просить суд: 
1) визнати протиправною бездіяльність відповідача, виражену у несплаті на користь позивача наступних виплат:
- грошового забезпечення за несення служби у нічний час за період з листопада 2013 року по вересень 2014 року у сумі 212,32 грн; 
- винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 06.09.2014 по 08.12.2014 у сумі 10729,00 грн; 
- недонарахованої та недоплаченої винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 01.01.2015 по 06.11.2015 у сумі 2390,00 грн;
2) стягнути на користь позивача з відповідача грошові кошти у загальній сумі 13331,32 грн, з них:
- надбавка до грошового забезпечення за несення служби у нічний час за період з листопада 2013 року по вересень 2014 року у сумі 212,32 грн; 
- винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 06.09.2014 по 08.12.2014 у сумі 10729,00 грн; 
- недонарахована та недоплачена винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 01.01.2015 по 06.11.2015 у сумі 2390,00 грн. (а.с. 1-3).
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 14 травня 2021 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Рубіжанського міського відділу ГУМВС України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 доплати за службу у нічний час за період з листопада 2013 року по вересень 2014 року. Зобов`язано Рубіжанський міський відділ ГУМВС України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату за службу у нічний час за період з листопада 2013 року по вересень 2014 року. Визнано протиправною бездіяльність Рубіжанського міського відділу ГУМВС України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 06 вересня 2014 року по 08 грудня 2014 року. Стягнуто з Рубіжанського міського відділу ГУМВС України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії на користь ОСОБА_1 винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 06 вересня 2014 року по 08 грудня 2014 року та з 29 по 31 грудня 2014 року в сумі 8687,09 грн (вісім тисяч шістсот вісімдесят сім гривень 09 коп.). Визнано протиправною бездіяльність Рубіжанського міського відділу ГУ МВС України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії щодо недорахування та недоплати ОСОБА_1 винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 01 січня 2015 року по 06 листопада 2015 року. Стягнуто з Рубіжанського міського відділу ГУ МВС України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії  на користь ОСОБА_1 недоплачену винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 01 січня 2015 року по 06 листопада 2015 року в сумі 92,64 грн (дев`яносто дві гривні 64 коп.) В задоволені решти позовних вимог відмовлено (а.с. 73-81).
Не погодившись з вищевказаним судовим рішенням в частині задоволених позовних вимог, Рубіжанський міський відділ ГУМВС України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального процесуального права, просило суд скасувати рішення  суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що суд прийняв та визнав надані позивачем докази його безпосередньої участі в АТО, однак зауважив що позивачем до матеріалів справи не надано доказів, які б свідчили про його фактичну участь у проведені антитерористичної операції у спірний період.
Щодо служби у нічний час апелянт вказав, що відповідні табелі на підставі яких нараховується спірна виплата відсутні, відтак  підстав для нарахування її не має (а.с. 86-93).
Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином. 
Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційних скаргах задовольнити частково, з огляду на наступне.
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , має статус учасника бойових дій, що підтверджено наявними в матеріалах справи копіями паспорту громадянина України, картки платника податків, посвідчення учасника бойових дій від 04.04.2016 серії НОМЕР_2 (арк. спр. 4-5, 9, 14 зв.).
Позивач з 03.08.2009 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ України (арк. спр. 10).
Згідно з довідкою ГУНП в Луганській області від 07.09.2016 № А-5606 ОСОБА_1 в період з 06.09.2014 по 07.11.2015 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Луганської області (арк. спр. 6).
Відповідно до наказу АТЦ при СБУ від 07.06.2015 № 158 позивач включений до складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Луганської області з 06.09.2014. Наказом АТЦ при СБУ від 17.11.2015 № 321 з 07.11.2015 виключений зі складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Луганської області (арк.спр. 47-49, 44-46).
Відповідно до довідки ліквідаційної комісії ГУМВС України у Луганській області від 30.03.2021 № 6/2-79ЛК ОСОБА_1 у період з 01.10.2014 по 06.10.2014 перебував на лікарняному та в учбовій відпустці з 08.12.2014 по 27.12.2014, в період часу з 01.11.2015 по 06.11.2015 – не перербував (арк. спр. 43).
Згідно із листом-роз`ясненням Рубіжанського МВ ГУМВС України у Луганській області від 26.03.2021 № 17 винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції за 2014 рік ОСОБА_1 не нараховувалась та не виплачувалась (арк. спр. 56).
Довідкою Рубіжанського МВ ГУМВС України у Луганській області від 26.03.2021     № 16 встановлено, що за період з 01.01.2015 по 06.11.2015 ОСОБА_1 виплачено винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції у загальній сумі 24975,00 грн (арк. спр. 55).
Дослідженням листа Рубіжанського МВ ГУМВС України у Луганській області від 01.04.2021 № 20 встановлено, що ОСОБА_1 згідно з книгою служби нарядів Рубіжанськго МВ ГУМВС України у Луганській області перебував на добовому чергуванні у складі СОГ Рубіжанського МВ ГУМВС з 08:00 до 08:00 наступної доби як:
2013 рік
оперативного співробітника: 23.11.2013, 28.11.2013,04.12.2013;
постового охорони адміністративної будівлі: 14.11.2013, 21.11.2013, 08.12.2013, 28.12.2013;
охорона громадського порядку та публічної безпеки: 17.10.2013 з 15:30 до 20:00.
2014 рік:
у складі СОГ Рубіжанського МВ ГУМВС з 08:00 до 08:00 наступної доби як:
оперативного співробітника: 01.01.2014, 03.01.2014, 16.04.2014, 28.04.2014, 19.07.2014, 09.08.2014, 19.08.2014, 29.08.2014;
постового з охорони адміністративної будівлі: 19.01.2014, 16.05.2014, 21.07.2014, 25.07.2014;
охорона громадського порядку та публічної безпеки: 10.04.2014 з 16:00 до 23:00, 16.06.2014 з 17:00 до 23:00, 17.06.2014 з 17:00 до 06:00, 18.06.2014 з 17:00 до 06:00, 01.07.2014 з 16:00 до 23:00, 02.07.2014 з 17:00 до 02:00, 04.07.2017 з 17:00 до 08:00, 13.07.2014 з 17:30 до 05:00, 17.07.2014 з 17:30 до 22:00 (арк. спр. 69).
Позивач 20 січня 2020 року звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити нарахування та виплату одноразової допомоги за участь в АТО за період з 06.09.2014 по 08.12.2014 та грошові кошти за несення служби в нічний час за 2013-2014 роки (арк. спр. 7).
У відповідь на звернення позивача, відповідач листом від 24.01.2020 № 11 відмовив позивачу у здійсненні таких виплат, мотивуючи відмову зокрема тим, що здійснити виплату в поточному році за зобов`язаннями минулих років, особам, які не перебувають у трудових відносинах з ГУМВС України в Луганській області можливе лише за рішенням суду (арк. спр. 6 зв.).
Суд першої інстанції частково задовольнив позовні вимоги, однак суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині позовних вимог про виплату позивачу винагороди за участь у АТО та зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Законом України від 20 березня 2003 року № 638-VІ «Про боротьбу з тероризмом» (далі - Закон № 638-VІ) встановлено, що антитерористична операція - комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення терористичної діяльності, звільнення заручників, забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності.
Згідно з частиною другою статті 5 Закону № 638-VІ Міністерство внутрішніх справ України здійснює боротьбу з тероризмом шляхом запобігання, виявлення та припинення злочинів, вчинених з терористичною метою, розслідування яких віднесене законодавством України до компетенції органів внутрішніх справ; надає Антитерористичному центру при Службі безпеки України необхідні сили і засоби; забезпечує їх ефективне використання під час проведення антитерористичних операцій.
Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 158 від 04 червня 2014 року «Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік, та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету» (що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об`єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою військовослужбовцям, у тому числі строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям) льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації Національної гвардії і Державної прикордонної служби, водіям автотранспортних засобів Національної гвардії і Державної прикордонної служби починаючи з 01 травня 2014 року виплачується винагорода в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення та заробітної плати, але не менш ніж 3000 гривень, у розрахунку на місяць.
У відповідності до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій» від 31 січня 2015 року № 24 (далі - Постанова №24), в особливий період або під час проведення антитерористичної операції військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань, правоохоронних органів, Державної служби з надзвичайних ситуацій, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду виплачується винагорода у відсотках місячного грошового забезпечення.
Розмір винагороди визначається виходячи з розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних додаткових видів місячного грошового забезпечення постійного характеру, премії та повинен становити не менш як 3000 гривень на місяць.
У разі коли військовослужбовець, особа рядового або начальницького складу, що брали безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду менше одного календарного місяця, розмір винагороди визначається пропорційно дням участі виходячи з її розміру, що становить не менш як 3000 гривень. Винагорода військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу виплачується також під час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я після отриманих під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду поранень (контузії, травми, каліцтва).
Згідно з пунктом 2 Постанови № 24 військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та резервістам виплачуються додаткові винагороди за виконання окремих завдань під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду.
Пунктом 3 Постанови № 24 затверджено розмір винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду згідно з додатком 1, розмір додаткових винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та резервістам за виконання окремих завдань під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду згідно з додатком 2.
Відповідно до пункту 6 Постанови № 24 визнано таким, що втратив чинність, пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік, та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету» від 4 червня 2014 року № 158 (Офіційний вісник України, 2014 року, № 46, стаття 1211) у частині виплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу винагороди в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, але не менш як 3000 гривень, у розрахунку на місяць.
Наказом Міністерства оборони України «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій» від 02 лютого 2015 року № 49, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05 лютого 2015 року за №135/26580, затверджено Порядок та умови виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та резервістам, механізм підтвердження виконання окремих завдань під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду (далі - Порядок № 49).
Пунктом 4 розділу І Порядку № 49 встановлено, що виплата винагород та додаткових винагород здійснюється військовослужбовцям за місцем проходження служби на підставі наказів командирів (начальників) органів військового управління (військових частин, закладів, установ, організацій), керівництва військових формувань та органів державної влади. Командирам (начальникам) військових частин (закладів, установ, організацій) - наказами вищих командирів (начальників, керівників).
Згідно з пунктом 6 розділу 1 Порядку № 49 виплата винагород військовослужбовцям здійснюється за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи АТО, інших заходах в умовах особливого періоду, визначених додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій» від 31 січня 2015 року № 24.
Пунктами 1, 2, 3, 7 розділу II Порядку № 49 передбачено, що військовослужбовцям (крім резервістів) у період мобілізації (у тому числі часткової) або з моменту введення воєнного стану та до дати завершення демобілізації або закінчення (скасування) воєнного стану, у період проведення АТО за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи АТО, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою виплачується винагорода у розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення. Розмір винагороди визначається, виходячи з розміру посадового окладу (у тому числі посадового окладу за посадою, до тимчасового виконання обов`язків (завдань) за якою допущено військовослужбовця), окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних додаткових видів місячного грошового забезпечення постійного характеру, премії, та повинен становити не менш як 3000 гривень на місяць. У разі участі у воєнних конфліктах чи АТО, інших заходах в умовах особливого періоду менше одного календарного місяця розмір винагороди визначається пропорційно дням участі, виходячи з її розміру, що становить не менш як 3000 гривень. Винагорода виплачується за час, обрахований з дня фактичного початку участі військовослужбовців (крім резервістів) у заходах, зазначених у п. 1 цього розділу, до дня завершення такої участі, про що зазначається у відповідних наказах командирів (штабу АТО).
Безпосередня участь у відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою підтверджується журналом бойових дій (журналом ведення оперативної обстановки), бойовим донесенням (підсумковим, терміновим та позатерміновим), рапортом керівника підрозділу, який виконував завдання. Крім того, підтвердними документами є бойовий наказ командира військової частини для виконання поставлених завдань охорони об`єктів (несення служби на блокпостах, звільнення об`єктів, які захоплені, тощо), письмовий наказ командира військової частини, який виконував завдання, запис у книзі прикордонної служби підрозділу охорони державного кордону про виконання завдань прикордонними нарядами щодо відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, постова відомість під час охорони об`єкта (блокпоста, базового табору, складу ракетно-артилерійського озброєння, польового парку тощо), де визначені особовий склад, який залучається до охорони, час, місце, порядок виконання завдань, книга служби нарядів та подій, що відбувалися.
Відтак, винагорода за безпосередню участь в АТО виплачується не за весь час залучення особи до складу сил та засобів АТО, а тільки за час фактичної участі цієї особи у відповідних заходах. 
Так, зарахування особи до списку осіб, що безпосередньо беруть участь у проведенні антитерористичних операцій, здійснюється на підставі відповідних наказів командирів (штабу АТО), в яких зазначається про дату початку такої участі та дату фактичного завершення такої участі.
В подальшому, на підставі вмотивованого рапорту керівника структурного підрозділу, де проходить службу особа, Головним управлінням ДСНС України в області видається відповідний наказ, який, в свою чергу, є підставою для нарахування грошової винагороди особам рядового і начальницького складу органів цивільного захисту, призначеної за безпосередню участь у проведенні АТО.
Суд встановив, що позивачу не було виплачено вказану виплату, оскільки відсутні підтверджуючі документи щодо безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції,  інших заходах в умовах особливого періоду 
Суд зазначає, що довідка Головного управління Національної поліції України в Луганській області № А-5606 від 07.09.2016 року містить в собі відомості щодо перебування позивача в безпосередньої участі у проведенні антитерористичної операції в період з 06.09.2014 року по 07.11.2015 року.
Ототожнення позивачем період безпосередньої участі в АТО та фактичної участі в АТО за вказаний період є безпідставними, оскільки вказаний період часу (безпосередня участь) є загальним періодом, а фактична участь конкретизує період виконання обов`язків в районі проведення АТО.
При цьому, однією з обов`язкових умов для визнання військовослужбовця таким, що бере безпосередню фактичну участь у відповідних заходах в АТО є перебування такої особи у підпорядкуванні (виконання завдань) керівництва штабу АТО.
Аналогічна правова позиція була викладена у постановах Верховного Суду від 01.08.2018 № 820/4770/16, від 20.12.2019 № 360/3453/16, від 24.01.2020 № 812/1487/17, від 24.04.2020 № 812/1511/17, від 24.09.2020 № 812/1060/18.
Судом встановлено що позивачем до матеріалів справи не надано доказів, які б свідчили про його фактичну участь у проведенні антитерористичної операції у спірні періоди. 
Відтак, висновок суду першої інстанції щодо необхідності задоволення вказаних позовних вимог є протиправними, рішення в цій частині підлягає скасуванню.
Щодо позовних вимог про стягнення грошового забезпечення за несення служби у нічний час.
Згідно зі статтею 1 Закону України від 20.12.1990 № 565-XII «Про міліцію» (далі - Закон № 565-XII, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров`я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань. 
Відповідно до частини першої статті 19 Закону України № 565-XII форми і розміри грошового забезпечення працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування якісного особового складу міліції, диференційовано враховувати характер і умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності і компенсувати їх фізичні та інтелектуальні затрати.
Пунктом 10 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 № 114 (далі - Положення № 114, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), встановлено, що особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов`язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов`язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.
Згідно з пунктом 12 Положення № 114 особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ одержують грошове і речове забезпечення за нормами, встановленими законодавством.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 1294, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Згідно з абзацом 1 пункту 2 Постанови № 1294 виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).
На виконання вказаної Постанови № 1294 Міністерством внутрішніх справ України видано наказ від 31.12.2007 № 499 «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ», яким затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (далі - Інструкція № 499, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 1.1 Інструкції № 499 ця Інструкція визначає порядок та умови виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.
Суд зазначає, що частинами дванадцятою та тринадцятою статті 22 Закону № 565-XII передбачено, що для працівників міліції встановлюється 41-годинний робочий тиждень. У необхідних випадках особи рядового і начальницького складу несуть службу понад встановлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні. Оплата праці в надурочний і нічний час, у вихідні та святкові дні провадиться відповідно до вимог законодавства.
Аналогічна правова норма також міститься у Положенні № 114, а саме в абзаці 1 пункту 21 цього Положення, згідно з яким для осіб рядового і начальницького складу встановлюється 41-годинний робочий тиждень. У необхідних випадках вони несуть службу понад установлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні. Оплата праці в понадурочний, нічний час, у вихідні та святкові дні провадиться відповідно до законодавства.
Згідно з абзацом 3 пункту 21 Положення № 114 при змінній роботі (службі) і безперервному чергуванні встановлюється однакова тривалість денної, вечірньої та нічної зміни.
Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 14 вересня 1991 року № 197 «Про порядок компенсації особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за службу понад установлений законодавством робочий час, а також у дні щотижневого відпочинку та святкові дні» (далі - Постанова №197, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) при залученні осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, які утримуються за рахунок коштів республіканського та місцевих бюджетів, а також коштів, що надходять за договорами від міністерств, відомств, підприємств, установ, організацій і громадян, до несення служби понад установлений законодавством робочий час оплата їхньої праці за цей час провадиться у розмірах, передбачених законодавством України про працю, з розрахунку посадового окладу й окладу за спеціальним званням. Служба осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у дні щотижневого відпочинку та святкові дні може компенсуватися за їхньою згодою наданням іншого дня відпочинку або в грошовій формі у подвійному розмірі.
Суд зазначає, що порядок здійснення компенсації за службу в понаднормовий час, у дні щотижневого відпочинку та святкові дні визначено пунктом 3.7 Розділу ІІІ «Виплата грошового забезпечення» Інструкції № 499.
Так, підпунктом 3.7.1. пункту 3.7 Інструкції № 499 передбачено, що при залученні осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ до несення служби понад установлений законодавством робочий час виплата грошового забезпечення проводиться з розрахунку посадового окладу й окладу за спеціальним званням.
Годинна ставка обчислюється шляхом поділу місячного посадового окладу та окладу за спеціальним званням на кількість годин робочого часу в поточному місяці. При цьому понаднормові роботи не повинні перевищувати для кожного працівника чотирьох годин протягом двох днів поспіль і 120 годин на рік.
Служба осіб рядового і начальницького складу у дні щотижневого відпочинку та святкові дні може компенсуватися за їхньою згодою шляхом надання їм іншого дня відпочинку або в грошовій формі. Компенсація понаднормових робіт шляхом надання відгулів не допускається.
При цьому, згідно з підпунктом 3.7.4. пункту 3.7 Інструкції № 499 підставою для залучення працівників органів внутрішніх справ до понаднормової служби чи в дні щотижневого відпочинку та святкові дні є:
а) письмові накази керівників органів внутрішніх справ;
б) графіки нарядів чергувань, затверджені керівниками органів внутрішніх справ.
Облік робочого часу здійснюється шляхом ведення щомісячного табеля з обов`язковою відміткою в ньому кількості відпрацьованих годин (підпункт 3.7.5. пункту 3.7 Інструкції № 499).
Згідно з підпунктом 3.7.6 Інструкції № 499 службою в нічний час вважається виконання особами рядового і начальницького складу органів, підрозділів установ і навчальних закладів внутрішніх справ службових обов`язків у період з 22.00 до 06.00.
Особам, які несуть службу в нічний час, надається перерва для відпочинку та харчування тривалістю не більше двох годин. Перерва для відпочинку і харчування не включається в робочий час.
Особам добового наряду під час чергування почергово надаються перерви для вживання їжі та короткочасного відпочинку. Загальна тривалість такої перерви становить 4 години (2 години вдень і 2 години вночі), яка не враховується в робочий час.
Відповідно до Додатку 22 до наказу МВС від 31.12.2007 № 499 «Додаткові види грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» доплата за службу в нічний час, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ становить 35 відсотків посадового окладу.
Оплата праці в надурочний час у подвійному розмірі годинної ставки передбачена частиною першою статті 106 Кодексу законів про працю України.
При цьому, згідно пунктом 6.12 Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події, затвердженої Наказом МВС України від 22.10.2012 № 940, СОГ чергують цілодобово.
Як вищевказано, з листа Рубіжанського МВ ГУМВС України у Луганській області від 01.04.2021 № 20 слідує, що ОСОБА_1 згідно з книгою служби нарядів Рубіжанського МВ ГУМВС України в Луганській області протягом липень 2013 - серпень 2014 років перебував на добовому чергуванні у складі СОГ Рубіжанського МВ ГУМВС з 08:00 до 08:00 наступної доби, тобто ніс службу в нічний час. 
Проте, як слідує з листа Рубіжанського МВ ГУМВС України у Луганській області від 24 січня 2020 року № 11, надбавка за службу в нічний час не нараховувалась та не виплачувалась, через ненадходження до фінансової частини щомісячних табелів обліку робочого часу з відмітками про кількість відпрацьованих годин за попередній місяць.
Щодо щомісячних табелів з обов`язковою відміткою в них кількості відпрацьованих годин Рубіжанського МВ ГУМВС України в Луганській області за липень 2013 - серпень 2014 років, судом встановлено, що згідно з довідкою про грошове забезпечення ОСОБА_1 від 03.03.2021 № 15, виданою Рубіжанським МВ ГУМВС України у Луганській області, табелі обліку роботи у надурочний, нічний час, вихідні та святкові дні до фінансової частини не надходили.
Оскільки встановити фактично відпрацьовану позивачем кількість часу, у тому числі службу у нічний час, у вихідні та святкові дні, у понаднормовий час відповідно до табелів з обов`язковою відміткою у них кількості відпрацьованих годин неможливо, суд першої інстанції правильно встановив такі дані на підставі інших належних доказів, які безумовно свідчать про відпрацьований позивачем час, а саме, листа Рубіжанського МВ ГУМВС України у Луганській області від 01 квітня 2021 року № 20.
Враховуючи, що в спірному періоді позивач проходив службу у складі слідчо-оперативної групи, яка згідно п. 6.12 Інструкції № 940 чергує цілодобово, останній перебував на добових чергуваннях протягом липня 2013 - серпня 2014 років, та мав отримати доплату за службу в нічний час.
При цьому, суд зауважує, що окремого розрахунку доплати за роботу у нічний час Постановою № 1294 та Наказом № 499 не передбачено.
Зважаючи на викладене, суд вважає, що відсутність в Рубіжанському МВ ГУМВС у Луганській області належного обліку фактичного часу служби в нічний час не може позбавляти осіб права на отримання відповідної доплати, виплату якої було визначено Інструкцією № 499.          Відтак, апеляційна скарга  підлягає частковому задоволенню та скасуванню рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність Рубіжанського міського відділу ГУМВС України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 06 вересня 2014 року по 08 грудня 2014 року та з 01 січня 2015 року по 06 листопада 2015 року та  стягнення з Рубіжанського міського відділу ГУМВС України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії на користь ОСОБА_1 винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 06 вересня 2014 року по 08 грудня 2014 року та з 29 по 31 грудня 2014 року в сумі 8687,09 грн (вісім тисяч шістсот вісімдесят сім гривень 09 коп.). та за період з 01 січня 2015 року по 06 листопада 2015 року в сумі 92,64 грн (дев`яносто дві гривні 64 коп.).
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України   суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
В іншій частині рішення суду не оскаржувалось.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Відповідно до положень ч.1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є  неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність  часткового скасування рішення суду першої інстанції.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
                                                   
                                                  ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Рубіжанського міського відділу ГУМВС України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії  - задовольнити частково.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14 травня 2021 року у справі № 360/943/21 – скасувати частині визнання протиправною бездіяльність Рубіжанського міського відділу ГУМВС України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 06 вересня 2014 року по 08 грудня 2014 року та з 01 січня 2015 року по 06 листопада 2015 року та  стягнення з Рубіжанського міського відділу ГУМВС України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії на користь ОСОБА_1 винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 06 вересня 2014 року по 08 грудня 2014 року та з 29 по 31 грудня 2014 року в сумі 8687,09 грн (вісім тисяч шістсот вісімдесят сім гривень 09 коп.). та за період з 01 січня 2015 року по 06 листопада 2015 року в сумі 92,64 грн (дев`яносто дві гривні 64 коп.) та відмовити у задоволені вказаних позовних вимог.
В іншій частині рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14 травня 2021 року у справі № 360/943/21 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім  випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 01 листопада 2021 року.
      
 Судді                                                                             А.В. Гайдар
                                                                                           А.А. Блохін 
                                                                                           І.Д.Компанієць