КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

справа №756/9470/2020                                                                                 Головуючий у І інстанції - Диба О.В.
апеляційне провадження №22-ц/824/13656/2021                                       Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ 
 
02 листопада 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
судді-доповідача Приходька К.П., 
суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,
за участю секретаря Немудрої Ю.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша електрична компанія» на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25 червня 2021 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша електрична компанія» про стягнення заборгованості по заробітній платі, - 
 
встановив:
 
У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Оболонського районного суду м. Києва із позовом до ТОВ «Перша електрична компанія» про стягнення заборгованості по заробітній платі, мотивуючи свої вимоги тим, що з 15 січня 2020 року по 12 червня 2020 року він працював на посаді виконавчого директора у ТОВ «Перша електрична компанія».
За домовленістю сторін заробітна плата позивача була встановлена у розмірі еквівалентному 5000 доларів США, що виплачується у національній валюті у відповідності до комерційного курсу АТ «Перший український міжнародний банк».
Позивача було звільнено 12 червня 2020 року за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України з виплатою компенсації за вісім календарних днів щорічної відпустки.
Зазначив, що заборгованість по заробітній платі при звільненні з посади та станом на дату подання позову виплачена не була та становить 304605,88 грн., що складається з: 2000 доларів США (що становить 53000 грн.) за період з 15 січня 2020 року по 31 січня 2020 року, за лютий 2020 року - 81,66 доларів США (що становить 2163,99 грн.), за березень 2020 року - 3148,50 доларів США (що становить 83435,25 грн.), за квітень 2020 року - 5000 доларів США (що становить 132500 грн.), 8 днів основної щорічної відпустки - 33506,64 грн.
Також позивач вказує, що у зв`язку з не проведенням повного розрахунку у день звільнення відповідач повинен йому сплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з посади, що за період з 12 червня 2020 року по 31 грудня 2020 року, що становить 1101226 грн.
Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по виплаті заробітної плати у розмірі 304605,88 грн., середній заробіток за час затримки кінцевого розрахунку при звільненні з посади у розмірі 1101226 грн., а також витрати на правничу допомогу в розмірі 12000 грн. та судовий збір.
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 25 червня 2021 року, позов ОСОБА_1 задоволено.
Стягнуто з ТОВ «Перша електрична компанія» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 304605 грн. 88 коп.
Стягнуто з ТОВ «Перша електрична компанія» на користь ОСОБА_1 1101226 грн. компенсації за час затримки розрахунку при звільненні, з наступним відрахуванням (утриманням) при виплаті податків, обов`язкових платежів та зборів, передбачених законодавством України.
Вирішено питання про судові витрати.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Перша електрична компанія» подало апеляційну скаргу, в якій посилається на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, зазначило, що  на час підписання трудового договору з позивачем у відповідача не було відповідних повноважень на це, посада виконавчого директора відсутня у штатному розкладі відповідача, наказом відповідача затверджені посадові оклади працівників на рівні 4850 грн. 
Вказує, що відносно відповідача були проведені незаконні реєстраційні дії на підставі підроблених документів, у зв`язку з чим відповідач звертався до правоохоронних органів. 
Крім того, зазначило, що в період з 03 квітня 2020 року по 12 червня 2020 року позивач був відсутній на робочому місці, що є прогулом, у зв`язку з чим відсутні підстави для нарахування та виплати заробітної плати позивачу та компенсації за відпустку.
Таким чином, в обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт послався на: укладення Трудового договору (контракту) №1 від 03 лютого 2020 року не уповноваженою особою з боку Апелянта; недоведеність позивачем факту виконання трудових обов`язків; неправильність встановлення періоду трудових відносин; порушення принципу змагальності; невідповідність кількості днів щорічної основної відпустки, що були взяті до розрахунку. 
Просило скасувати рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25 червня 2021 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
На апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав відзив.
Спростовуючи доводи апелянта, позивач зазначив, що останнім не надано доказів того, що статутом товариства встановлено обов`язкове погодження Загальними зборами товариства прийняття на роботу працівників, штатного розкладу, розміру окладів працівників та інших кадрових питань.
Крім цього, станом на час виникнення трудових правовідносин між сторонами, зокрема і станом на дату укладення Трудового договору (контракту) №1 від 03 лютого 2020 року, рішення Загальних зборів товариства, оформлене протоколом загальних зборів учасників №13 від 09 січня 2020 року було чинним. Як і реєстраційна дія від 16 січня 2020 року №10741070011083464 - не скасована.
Зауважує, що станом на теперішній час на розгляді суду не перебувають вимоги апелянта щодо визнання недійсним Трудового договору (контракту) №1 від 03 лютого 2020 року.
Також ОСОБА_1 посилається на те, що його посадові обов`язки відображені у трудовому договорі.
Зазначає, що у разі вчинення ним дисциплінарного проступку, відповідач міг прийняти рішення щодо застосування до позивача заходів дисциплінарного стягнення. Під час розгляду справи, апелянтом не було подано доказів застосування до позивача таких заходів, як і інших доказів неналежного виконання позивачем визначених трудовим договором обов`язків.
Крім цього, звертає увагу на те, що його було звільнено з 12 червня 2020 року наказом №37-п за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України.
Зазначений наказ підписаний чинним директором товариства ОСОБА_2 та не був скасований.
Згідно п. 2 зазначеного наказу, вказано здійснити повний розрахунок з виконавчим директором ОСОБА_1 нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, компенсації за 8 календарних днів щорічної основної відпустки, тощо, у строки встановлені ст.116 КЗпП України.
Тому, кількість днів невикористаної щорічної основної відпустки визначено самим апелянтом у наказі про звільнення.
Просив залишити апеляційну скаргу ТОВ «Перша електрична компанія» без задоволення, а рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25 червня 2021 року без змін.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом встановлено, що з 15 січня 2020 року по 12 червня 2020 року позивач ОСОБА_1 працював на посаді виконавчого директора у ТОВ «Перша електрична компанія».
Згідно довіреності №15/01 від 15 січня 2020 року, ТОВ «Перша електрична компанія» в особі т.в.о. директора ОСОБА_3 уповноважило ОСОБА_1 бути представником товариства в будь-яких взаємовідносинах з усіма підприємствами, установами та організаціями усіх форм власності, перед фізичними особами, а також в органах державної влади з питань, що виникають у зв`язку з виконанням повноважень.
Відповідно до наказу №5 від 03 лютого 2020 року за підписом т.в.о. ОСОБА_3 , 03 лютого 2020 року ОСОБА_1 призначено на посаду виконавчого директора ТОВ «Перша електрична компанія» із заробітною платою згідно трудового договору (контракту) №1 від 03 лютого 2020 року.
Згідно трудового договору (контракту) №1 від 03 лютого 2020 року, укладеного між ТОВ «Перша електрична компанія» в особі т.в.о. директора ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , позивача прийнято на посаду виконавчого директора на строк з 03 лютого 2020 року по 02 лютого 2021 року включно.
Відповідно до п.п.3.1,3.2 договору за виконання трудових обов`язків, передбачених цим договором та посадовою інструкцією, керівнику встановлюється щомісячна заробітна плата в еквіваленті 5000 доларів США, яка виплачується в національній валюті України за офіційним курсом НБУ на день платежу, два рази на місяць.
Згідно п.5.1 керівник самостійно визначає свій трудовий розпорядок.
Відповідно до п.9.2 договору, цей договір припиняється, зокрема, з інших підстав, передбачених чинним законодавством України.
03 червня 2020 року позивачем надіслано на адресу відповідача заяву про звільнення з займаної посади за власним бажанням.
12 червня 2020 року наказом №37-п позивача було звільнено з 12 червня 2020 року з займаної посади за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України.
Згідно табелю обліку використання робочого часу та актів про відсутність працівника на робочому місці, позивач в період з 03 квітня 2020 року по 12 червня 2020 року був відсутній на робочому місці впродовж восьми годин без поважної причини.
Рішенням Господарського районного суду м. Києва від 30 липня 2020 року визнано рішення загальних зборів учасників ТОВ «Перша електрична компанія» про звільнення з посади директора ТОВ «Перша електрична компанія» ОСОБА_2 , оформлене Протоколом Загальних зборів учасників ТОВ «Перша електрична компанія» №13 від 09 січня 2020 року недійсним; визнано рішення загальних зборів учасників ТОВ «Перша електрична компанія» про призначення тимчасово виконуючого обов`язки директора на безоплатній основі ТОВ «Перша електрична компанія» ОСОБА_3 з 15 січня 2020 року та надати йому повноваження для проведення державної реєстрації змін в уставних документах товариства», оформлене Протоколом Загальних зборів учасників ТОВ «Перша електрична компанія» №13 від 09 січня 2020 року недійсним.
Ухвалюючи рішення, судом було встановлено, що Загальними зборами учасників ТОВ «Перша електрична компанія», що відбулися 09 січня 2020 року були прийняті, зокрема, наступні рішення:
1) звільнити з посади директора ТОВ «Перша електрична компанія» ОСОБА_2 , згідно ЦК України ст.99 п.3, КЗпП України ст.41 п.1, ЗУ «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» ст 34 п.4, з 14 січня 2020 року;
2) призначити тимчасово виконуючого обов`язки директора на безоплатній основі ТОВ «Перша електрична компанія» ОСОБА_3 з 15 січня 2020 року та надати йому повноваження для проведення державної реєстрації змін в уставних документах товариства.
Згідно наказу ТОВ «Перша електрична компанія» №231219-П від 23 грудня 2019 року, з 01 березня 2020 року встановлювались нові посадові оклади працівників на рівні 4850 грн., а також затверджено штатний розклад товариства.
Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 10 квітня 2020 року відкрито кримінальне провадження №12020100100003303 з приводу вчинення шахрайських дій стосовно ТОВ «Перша електрична компанія». 
Особу, яку повідомлено про підозру та відомості щодо здійснення відносно неї досудового розслідування не зазначено. 
Згідно довідки Пенсійного фонду України форми ОК-7 від 13 липня 2020 року, а також враховуючи реєстри перерахувань на рахунки отримувачів №36 від 19 березня 2020 року, №33 від 10 березня 2020 року, №42 від 22 квітня 2020 року, №43 від 22 квітня 2020 року та меморіальні ордери від 10 березня 2020 року, від 20 березня 2020 року, від 23 квітня 2020 року та від 23 квітня 2020 року, відповідачем за період з 15 січня 2020 року по 12 червня 2020 року здійснені перерахування позивачу на картковий рахунок в розмірах 98360,32 грн., 26185,50 грн., 26185,50 грн., 23805 грн.
Таким чином, у березні 2020 року позивачу виплачено заробітної плати за лютий 2020 року на загальну суму 124545,82 грн., у квітні 2020 року - за березень 2020 року в розмірі 49990,50 грн., за період з 15 по 31 січня 2020 року та за квітень 2020 року позивачу в повному обсязі не виплачено заробітну плату, а також не виплачено у зв`язку із звільненням компенсацію восьми днів основної щорічної відпустки в розмірі 33506,64 грн.
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції врахував вимоги законодавства про працю, яке регулює питання розрахунку зі звільненим працівником.
Так, суд першої інстанції правомірно не взяв до уваги доводи відповідача про те, що на час підписання трудового договору з позивачем у відповідача не було відповідних повноважень на це, оскільки дані твердження не підтверджені належними та допустимими доказами та суперечать наявним матеріалам справи, якими підтверджується, що на момент прийняття позивача на роботу рішення загальних зборів учасників ТОВ «Перша електрична компанія», яким призначено т.в.о. директора ОСОБА_3, що приймав позивача на роботу, оскаржено не було.
Не заслуговують на увагу і твердження відповідача про те, що посада виконавчого директора відсутня у штатному розкладі ТОВ «Перша електрична компанія», а наказом ТОВ «Перша електрична компанія» затверджені посадові оклади працівників на рівні 4850 грн.
Дані твердження не узгоджуються з нормами чинного законодавства, оскільки з позивачем укладався трудовий договір (контракт), який в розумінні ст. 21 КЗпП України є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, встановлені угодою сторін.
Також, з наказу про зміну умов оплати праці №231219-П від 23 грудня 2019 року вбачається, що посадові оклади та штатний розклад вводилися в дію з 01 березня 2020 року, а позивача було прийнято на роботу 15 січня 2020 року. 
 Не може бути прийнятий до уваги і наданий відповідачем витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань про відкриття 10 квітня 2020 року кримінального провадження №12020100100003303 за фактом проведення незаконних реєстраційних дій з ТОВ «Перша електрична компанія» на підставі підроблених документів.
У вищевказаному витягу не зазначено особу, яку повідомлено про підозру та не зазначено відомостей щодо здійснення відносно такої особи досудового розслідування. 
Відсутні також і докази притягнення будь-яких осіб до відповідальності у зв`язку зі зверненнями відповідача до правоохоронних органів з приводу незаконного проведення реєстраційних дій з ТОВ «Перша електрична компанія» на підставі підроблених документів.
У відповідності до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як передбачено вимогами ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову, оскільки відсутність позивача на робочому місці в період з 03 квітня 2020 року по 12 червня 2020 року не може бути підставою для відмови у нарахуванні та виплаті заробітної плати позивачу та компенсації за відпустку, тому що умовами трудового договору передбачено, що позивач як керівник самостійно визначав свій трудовий розпорядок.
Крім того, позивача було звільнено з займаної посади не у зв`язку з прогулом, а за власним бажанням.
З висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.
Так, частиною 1 ст.94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
За приписами ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. 
Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення працівником вимоги про розрахунок.
Згідно зі статтею 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Згідно з довідкою Пенсійного фонду України від 13 липня 2020 року форми ОК-7, середньоденна заробітна плата позивача становить 4494,80 грн.
За період з 12 червня 2020 року по 31 грудня 2020 року кількість днів затримки розрахунку при звільненні склала 245 днів, а відтак середній заробіток позивача за вказаний період становить 1 101226 грн.
Викладені в апеляційній скарзі доводи є непереконливими, такими що не спростовують висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25 червня 2021 року слід залишити без змін.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки дія оскаржуваного рішення була зупинена ухвалою Київського апеляційного суду від 22 вересня 2021 року, та у зв`язку із залишенням судового рішення суду першої інстанції без змін, необхідно поновити його дію. 
Керуючись ст.ст.367,374,375,381-384 ЦПК України, суд, -
  
постановив:
 
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша електрична компанія» залишити без задоволення.
Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25 червня 2021 року залишити без змін.
Поновити дію рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25 червня 2021 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складений 04 листопада 2021 року.

Суддя-доповідач                                                      К.П. Приходько

Судді                                                                         Т.О. Писана

С.О. Журба