ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

09 листопада 2021 року 	м. Дніпро	справа № 200/10502/19(2а/932/323/20)	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Ясенової Т.І. (доповідач),
                               суддів:  Суховарова А.В., Головко О.В.,     
за участю секретаря судового засідання Макарової С.О. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.08.2021 року (суддя у 1 інстанції Кошля А.О.) за позовом   ОСОБА_1  до  Інспектора роти 1 батальйону 2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенант поліції Бойка Костянтина В`ячеславовича, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспектора роти 1 батальйону 2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенант поліції Бойка Костянтина В`ячеславовича, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області , в якому просив скасувати постанову ЕАВ №1319597 про накладення на позивача штрафу у розмірі 425,00грн. та закрити стосовно останнього провадження у справі про адміністративне правопорушення. 
Позовні вимоги обґрунтовані відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях позивача, що свідчить про безпідставність прийняття оскаржуваної постанови. 
Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.08.2021 року адміністративний позов задоволено. Скасовано постанову серії ЕАВ №1319597від 12.07.2019 року інспектора роти 1 батальйону 2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Бойка Костянтина В`ячеславовича про притягнення     ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч.1  ст. 126 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрито.
В апеляційній скарзі Департамент патрульної поліції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що згідно з ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки поліс обов`язкового страхування, тягне за собою адміністративну відповідальність. Стверджує про доведеність вчинення позивачем правопорушення та законність прийняття оскаржуваної постанови.
Сторони повідомлені належним чином про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання 02.11.2021 не з`явилися, своїх представників не направили, з клопотанням про відкладення судового розгляду до суду не зверталися.
З огляду на це, враховуючи норми ч. 2 ст. 313 КАС України, справу розглянуто без участі сторін.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що постановою серії ЕАВ №1319597 від 12.07.2019 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1  ст. 126 КУпАП, оскільки останній 12.07.2019 року о 08:55 год. у м. Дніпро по вул. Барикадна, 3, керуючи транспортним засобом не пред`явив поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.1.ґ  ПДР  України.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги,  дослідивши матеріали справи, суд  апеляційної інстанції дійшов таких висновків.
Відповідно до ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Принцип презумпції невинуватості, передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, та іншими документами.
Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Серед вимог ч.1 ст. 280 КУпАП вказано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.
Відповідно до  статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена   наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395  (далі - Інструкція № 1395), визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (п.1 р.І Інструкції № 1395).
Згідно з пункту 4   р.І Інструкції № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Відповідно до пункту 1 та 2 р.III Інструкції № 1395      справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема   частинами 1, 2, 3, 5 і 6   статті 121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.
З аналізу вищезазначених норм слідує, що посадова особа Національної поліції наділена повноваженнями щодо здійснення контролю за дотриманням   Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, зокрема, у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, порушень, передбачених ч. 1 ст. 122   КУпАП, розглядати справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, без складення відповідного протоколу про адміністративне правопорушення.
Згідно з п. 2.4     ПДР   України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.
Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1   ПДР   України документів кореспондується з обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.
В розділі 2   ПДР   України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.
Відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
За приписами пункту 2.4  ПДР   України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1  ПДР  України.
Аналогічні положення закріплені законодавцем також у     статті 16 Закону України “Про дорожній рух” від 30 червня 1993 року №3353-XII.
А саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стаття 16 Закону України “Про дорожній рух”).
При цьому відповідно до правової позиції, викладеної, зокрема, у постанові Верховного Суду від 25.09.2019 в адміністративній справі №127/19283/17, притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за частиною 1   статті 126 КУпАП   є обґрунтованим, навіть коли факт невиконання вимог   ПДР не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.
Відповідно до п. 2.1.ґ Правил дорожнього руху, Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: чинний страховий поліс (страховий сертифікат “Зелена картка”) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).
Так, з оскаржуваної постанови слідує, що позивач 12.07.2019 
керував транспортним засобом – SUBARU FORESTER, державний номерний знак НОМЕР_1 , керуючи транспортним засобом не пред`явив поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.1.ґ  ПДР  України.
Судом апеляційної інстанції на сайті mtsbu.ua перевірено наявність у позивача дійсного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на автомобіль SUBARU FORESTER, державний номерний знак НОМЕР_1 , та встановлено, що на час зупинки позивача та складення спірної постанови позивач не мав дійсного страхового полісу.
Доказів того, що позивач 12.07.2019 мав страховий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ на автомобіль SUBARU FORESTER, державний номерний знак НОМЕР_1 , позивачем не надано та в матеріалах справи відсутні. 
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов хибного висновку про протиправність спірної постанови.
За приписами частини 1  статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України  підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
На підставі виклоаденого рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволені позову. 
Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - задовольнити. 
Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.08.2021 - скасувати.
У задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 – відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та за приписами частини 3  статті 272 КАС України  є остаточною і оскарженню не підлягає.
   
Головуючий - суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров 

                               суддя                                                                      О.В. Головко