ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2021 р.	Справа № 440/4785/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бартош Н.С.,
Суддів: Подобайло З.Г. ,  Григорова А.М. ,
за участю секретаря судового засідання  Щеглової Г.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду (головуючий І інстанції А.О. Чеснокова) від 07.07.2021 року по справі № 440/4785/21
за позовом  ОСОБА_1 
до Полтавської обласної державної адміністрації
третя особа Полтавська міська рада
про визнання діяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Полтавської обласної державної адміністрації, третя особа Полтавська міська рада, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неналежного розгляду звернення позивача від 20 квітня 2021 року № ФИ-12408006, поданого через Урядовий контактний центр;
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо незабезпечення відповідача квартирою упродовж двох років з дня взяття його на квартирний облік згідно пункту 18 частини першої статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання позивачу одноразової грошової компенсації в сумі 909720,00 грн. на придбання однокімнатної квартири в разі ненадання квартири;
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неперенаправлення за належністю відповідному органу чи посадовій особі звернення позивача від 20 квітня 2021 року № ФИ-12408006, поданого через Урядовий контактний центр, до повноважень яких входить вирішення викладених у зверненні питань;
- зобов`язати відповідача повторно розглянути звернення позивача від 20 квітня 2021 року № ФИ-12408006, поданого через Урядовий контактний центр, та вжити заходи реагування з урахуванням обставин, встановлених судом та подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення;
- зобов`язати відповідача вирішити питання щодо забезпечення позивача квартирою упродовж двох років з дня взяття його на квартирний облік згідно пункту 18 частини першої статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";
- зобов`язати відповідача надати позивачу одноразову грошову компенсацію в сумі 909720,00 грн. на придбання однокімнатної квартири в разі ненадання квартири;
- зобов`язати відповідача направити за належністю відповідному органу чи посадовій особі звернення позивача від 20 квітня 2021 року № ФИ-12408006, поданого через Урядовий контактний центр, до повноважень яких входить вирішення викладених у зверненні питань. 
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18.05.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 07.07.2021 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо незабезпечення відповідача квартирою упродовж двох років з дня взяття його на квартирний облік  згідно пункту 18 частини першої статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненадання позивачу одноразової грошової компенсації в сумі 909720,00 грн. на придбання однокімнатної квартири в разі ненадання квартири; зобов`язання відповідача вирішити питання щодо забезпечення позивача квартирою упродовж двох років з дня взяття його на квартирний облік  згідно пункту 18 частини першої статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; зобов`язання відповідача надати позивачу одноразову грошову компенсацію в сумі 909720,00 грн. на придбання однокімнатної квартири в разі ненадання квартири. Роз`яснено, що спір у зазначеній частині підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. 
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.07.2021 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Позивач, не погодився із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, а також винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, ст.ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конвенції про права осіб з інвалідністю, Декларації про права інвалідів, п. 18 ч. 1ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а також суперечить сталій практиці Європейського Суду з прав людини.
Відповідач надав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити в її задоволенні, а рішення суду - залишити без змін.
Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Позивач в апеляційній скарзі просив провести розгляд справи без його участі.
Колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України  (далі - КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що 20 квітня 2021 року позивачнаправив через Урядовий контактний центр звернення до відповідача №ФИ-12408006, у якому повідомив, що з 2016 року перебуває на квартирному обліку при Виконавчому комітеті Полтавської міської ради як особа з інвалідністю, яка відповідно до вимог Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" має бути забезпечена житлом упродовж двох років з дня взяття на обік, однак станом на дату звернення ініціатор звернення житлом не забезпечений, що є порушенням його прав. У зв`язку з викладеними обставинами гр. ОСОБА_1 просив провести службові перевірки по факту порушення його прав на отримання однокімнатної квартири та надати матеріали відповідних перевірок, а також вимагав надати грошову компенсацію в розмірі 909720,00 грн. на придбання однокімнатної квартири у разі її ненадання. 
21 квітня 2021 року вищевказане звернення було прийнято КБУ "Обласний контактний центр" ПОР, попередньо опрацьовано та уповноваженою особою перенаправлено за належністю до виконавчого комітету Полтавської міської ради, про що до Єдиної бази звернень Національної системи опрацювання звернень внесено відповідний запис. 
В послідуючому, звернення позивача розглянуте уповноваженим на те органом - виконавчим комітетом Полтавської міської ради. За результатами його опрацювання виконавчий комітет Полтавської міської ради на адресу ініціатора звернення направив відповідь № Ф04.1.1-11/3829-448 від 05 травня 2021 року, а її копію надав КБУ "Обласний контактний центр".
Вважаючи, що відповідачем при розгляді звернення було допущено протиправну бездіяльність, позивач звернулась до суду із даним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача узгоджуються з вимогами Закону України "Про звернення громадян", а тому підстави для повторного розгляду спірного звернення відсутні.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Згідно ст. 5 Закону України "Про інформацію", кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.
Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення визначені Законом України "Про звернення громадян".
Згідно ч. 1 ст. 1 вищенаведеного Закону, громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Заборона відмови в прийнятті та розгляді звернення закріплені статтею 7 Закону України "Про звернення громадян", відповідно до якої, звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.
Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення.
Згідно з частиною 1 статті 15 Закону України "Про звернення громадян", органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Відповідно до частини 1 статті 19 Закону України "Про звернення громадян", органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема, письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.
Термін розгляду звернень громадян визначено статтею 20 Закону України "Про звернення громадян", за приписами якої, звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому, загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.
Виходячи із вказаних положень Закону, органи, до яких направлено звернення, зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв. При цьому звернення повинні бути розглянуті та вирішені у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а відповіді за результатами їх розгляду даються тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.
За загальним правилом звернення громадян підлягають розгляду тим суб`єктом, якому вони адресовані. Якщо вирішення порушеного у зверненні питання не належить до повноважень відповідного органу, він повинен переслати його за належністю і повідомити про це громадянина, який подав звернення, для чого встановлено п`ятиденний строк.
Наведений вище висновок також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 03.12.2018 у справі № 804/9185/15.
При цьому, відповідно до частини третьої статті 7 Закону України "Про звернення громадян", якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.
Згідно з пунктом 18 частини 1 статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надаються такі пільги, зокрема, позачергове забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій. Особи, зазначені в цій статті, забезпечуються жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік, а особи з інвалідністю I групи з числа учасників бойових дій на території інших країн - протягом року.
Статтею 31 Житлового Кодексу Української РСР визначено, що громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю.
Частинами 1 та 3 статті 34 Житлового Кодексу Української РСР передбачено, що потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни:
1) забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному Радою Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок;
2) які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам;
3) які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв`язку з чим не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім`ї. Перелік зазначених захворювань затверджується Міністерством охорони здоров`я Української РСР за погодженням з Українською республіканською радою професійних спілок;
4) які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів;
5) які проживають тривалий час за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності;
6) які проживають у гуртожитках.
Громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, беруться на облік для одержання жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду та вносяться до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов, порядок ведення якого визначає Кабінет Міністрів України.
Згідно з частиною 1 статті 36 Житлового Кодексу Української РСР облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, здійснюється, як правило, за місцем проживання у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів.
ОСОБА_1 є особою з інвалідністю  другої групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - осіб з інвалідністю внаслідок   війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим Управлінням соціального захисту населення Подільської районної у м. Полтаві ради  01.03.2019.
Відповідач під час розгляду вказував, що рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради від 05.05.2016 №78 ОСОБА_1 взятий на квартирний облік при виконавчому комітеті Полтавської міської ради складом сім`ї 1 особа та відповідно до п/п 2 п. 32 Правил перебуває у загальній черзі з 10.03.2010, та включений до списків учасників бойових дій, учасників війни, де значиться під №96 та поліцейських, де значиться під №125. У список осіб з інвалідністю внаслідок війни включений 03.11.2016, де на даний час перебуває під №55.
Тобто, позивач перебуває на квартирному обліку при виконавчому комітеті Полтавської міської ради, а тому питання забезпечення житлом позивача як особи, яка потребує поліпшення житлових умов на підставі пункту 18 частини 1 статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відноситься до повноважень  виконавчого комітету Полтавської міської ради.
Як вбачається з матеріалів справи, звернення позивача від 20 квітня 2021 року № ФИ-12408051 відповідає вимогам статті 5 Закону України "Про звернення громадян", а тому в силу положень статті 7 цього Закону підлягає розгляду по суті особою, до повноважень якої належить розгляд такого звернення.
При цьому, з урахуванням порушених у зверненні питань уповноваженою на його розгляд особою (органом) є Виконавчий комітет Полтавської міської ради.
Матеріалами справи підтверджено, що після надходження до КБУ "Обласний контактний центр" звернення № ФИ-12408006 від 20 квітня 2021 року останнє було попередньо опрацьовано та перенаправлено за належністю до виконавчого комітету Полтавської міської ради, про що до Єдиної бази звернень Національної системи опрацювання звернень внесено відповідний запис. 
Крім того, колегія суддів зазначає, що перенаправлене звернення розглянуте виконавчим комітетом Полтавської міської ради та за результатами його опрацювання вищевказаний орган надав оформлену листом від 05 травня 2021 року відповідь.
Враховуючи викладене, дії відповідача узгоджуються з вимогами Закону України "Про звернення громадян", а тому підстави для повторного розгляду спірного звернення відсутні.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачами не було допущено протиправної бездіяльності, звернення позивача  розглянуто у відповідності до вимогЗакону України "Про звернення громадян".
Вищенаведене спростовує доводи апелянта про порушення судом першої інстанціїст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конвенції про права осіб з інвалідністю, Декларації про права інвалідів, п. 18 ч. 1ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".
В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що у спірних правовідносинах відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження їй надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.
Доводи апеляційної скарги щодо неналежного розгляду звернення позивача не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують з наведених вище підстав.
Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (№ 65518/01; пункт 89), Проніна проти України (№ 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі    ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи те, що оскаржуване рішення прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не виявила підстав для його скасування.
Відповідно до ч. 5ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню: 1) рішення, ухвали суду першої інстанції та постанови, ухвали суду апеляційної інстанції у справах, рішення у яких підлягають перегляду в апеляційному порядку Верховним Судом; 2) судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.07.2021 року по справі №440/4785/21 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог  ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	Н.С. Бартош	
Судді	(підпис)  (підпис) 	З.Г. Подобайло    А.М. Григоров   	

Повний текст постанови складено  13.12.2021 року