ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 585/978/21  Номер провадження 33/814/594/21	Головуючий у 1-й інстанції Куцин В. М.  Доповідач ап. інст. Маліченко В. В.	

Категорія

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2021 року 	м. Полтава	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Маліченко В. В., з участю: секретаря судового засідання - Пархоменко Ю. І., представника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Долженко О. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП
ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, посвідчення водія – НОМЕР_1 , паспорт - НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 08 вересня 2021 року,-
В С Т А Н О В И В :
Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.
Судове рішення мотивовано тим, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння. На прохання працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив п. 2. 5 Правил дорожнього руху України, вчинивши адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій просить постанову Миргородського міськрайонного суду від 08 вересня 2021 року та закрити провадження.
З рішенням районного суду не погоджується, так як вважає, що останнє є незаконним, необґрунтованим та безпідставним, винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з огляду на наступне. 
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, зазначив, що суд при розгляді зазначеної справи не повністю з`ясував усі фактичні обставини та не досліджено і не надано належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи.
Відзначив, що працівники поліції самоправно проникли до автомобіля та вилучили його посвідчення водія. Після чого вимагали у нього надання грошових коштів про що він повідомив на гарячу лінію поліції. Йому пропонували пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, однак він відмовився, оскільки йому не надали стерильної трубки для продування повітря. Від огляду в медичному закладі він не відмовлявся, так як йому належним чином це не було запропоновано.
Додатково відзначив, що у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд, його як водія транспортного засобу, з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння. Дана обставина, свідчить про порушення порядку огляду на стан сп`яніння та є підставою для визнання недійсним такого огляду відповідно до вимог ст. 266 КУпАП. Крім того, на місці події працівниками поліції мені не було роз`яснено мої права, було порушено моє право на захист.
Заслухавши сторону по справі, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Згідно з положеннями ст.ст.245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.
Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. 
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Подія адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та вина особи яка притягається до адміністративної відповідальності, підтверджується дослідженими місцевим судом та наведеними у постанові суду доказами, які були перевірені судом апеляційної інстанції, а саме: 
Протоколом про адміністративне правопорушення від 30 березня 2021 року серія ДПР18 № 491117, відповідно до якого 30 березня 2021 року о 01 годині 35 хвилин в м. Ромни по вул. Сумська, ОСОБА_1 керував транспортним засобом MAN TGA, 18.440 номерний знак НОМЕР_3 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків. Зазначена подія була зафіксована співробітниками поліції та кваліфікована як порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП України.
Поясненнями свідків  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідного до яких вбачається, що вони були запрошені працівниками поліції, та були свідками відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці та у медичному закладі.
Додатковими показами свідка ОСОБА_2 в суді першої інстанції, де зазначив що 30 березня 2021 року в нічний час доби в м. Ромни вул. Сумська в його присутності та в присутності іще однієї особи водій автомобіля ОСОБА_4 який мав явні ознаки сп`яніння, вів себе неадекватно на пропозицію працівників поліції відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки автомобіля, так і відмовився їхати в лікарню. 
Крім, того відповідно до аудіо фіксації судового засідання в суді першої інстанції ОСОБА_1 підтвердив факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки так і в медичному закладі. Пояснив, що він дійсно керував автомобілем, був зупинений працівниками поліції. Причина зупинки технічна несправність автомобіля, оскільки не працювала одна лампа в освітлювальних приладах. Працівники поліції самоправно проникли до автомобіля та вилучили його посвідчення водія. Після чого вимагали у нього надання грошових коштів про що він повідомив на гарячу лінію поліції. Працівники поліції пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння в присутності свідків на місці зупинки, однак він відмовився, оскільки не надали стерильної трубки для продування повітря. Від огляду в медичному закладі він також відмовився, так як не захотів залишати автомобіль в якому знаходилися грошові кошти. 
Вказані докази є належними та допустимими, здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.
Давши належну оцінку наявним в матеріалах справи та дослідженим судом доказам суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Наведені в апеляційній скарзі доводи, щодо відсутності направлення особи на медичний огляд єбезпідставними, оскільки направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції оформляється з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, але в даному випадку водій ОСОБА_1 категорично відмовився від будь - якого огляду, в тому числі і у медичному закладі, тому обов`язку на оформлення даного направлення у працівників поліції не було.
Твердження апелянта, що йому працівники поліції не продемонстрували цілісний пакувальний мундштук та готовність прибору для використання є неспроможними, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку оформлення протоколу працівниками поліції не зазначив, лише вказав, що в нього інспектор вимагали 5 000 грн. 
Крім, того в суді першої інстанції ОСОБА_1 пояснив, що від огляду в медичному закладі він також відмовився, так як не захотів залишати автомобіль в якому знаходилися грошові кошти. Однак, як на новий спосіб захисту в апеляційній сказі, зазначив, що від огляду в медичному закладі він не відмовлявся, так як йому належним чином його не запропонували, оскільки в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд до медичного закладу його як водія транспортного захисту. З урахуванням цих розбіжностях в показаннях, суд розцінює це як спосіб уникнення від адміністративної відповідальності.
Твердження апелянта, що працівники поліції не запропонували запросити адвоката для захисту його прав та законних інтересів, жодним чином не впливають на правильність судового рішення, оскільки з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що останньому було роз`яснення права та обов`язки передбачені ст. 63 КУ та ст. 268 КУпАП. Також, суд наголошує, що нормами КУпАП не передбачений обов`язок працівників поліції щодо обов`язкового залучення захисника при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, а будь-які клопотання ОСОБА_1 про призначення йому захисника чи про те, що працівники поліції обмежували його в спілкуванні з адвокатом в матеріалах справи відсутні.
Також, відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Працівниками поліції в присутності двох свідків складено протокол про адміністративне правопорушення, в якому належним чином зафіксовано дії водія та ознаки сп`яніння, а тому даний протокол в сукупності з іншими доказами є належним доказом по справі.
Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не спростовують висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Таким чином, апеляційні доводи, щодо скасування постанови  є неспроможними, щоб скасувати фактично вірне рішення суду першої інстанції.
Апеляційний суд, вважає, що суд першої інстанції з достатньою повнотою провів судовий розгляд, викладені в постанові суду висновки відповідають встановленим фактичним обставинам справи.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 08 вересня 2021 року - без змін.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
            
Суддя                                                                               В.В. Маліченко