Постанова                            
Іменем України
 
20 жовтня 2021 року                    
м. Київ
 
справа № 201/11905/19
провадження № 61-3553св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Крата В. І.,
суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач),Русинчука М. М.,
 
учасники справи:
позивачі:ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , 
відповідач - Публічне акціонерне товариство «МТБ Банк»,
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу  ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_3 , на постанову Дніпровського апеляційного суду від 
03 лютого 2021 року у складі колегії суддів:Лаченкової О. В., Городничої В. С., Петешенкової М. Ю.
 
ОПИСОВА ЧАСТИНА 
Короткий зміст позовних вимог
У жовтні 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» (далі - ПАТ «МТБ Банк»), 
в якому просили визнати припиненими зобов`язання позивачів перед ПАТ «МТБ Банк» за кредитним договором № 00219/RD від 23 травня 2008 року; визнати припиненою іпотеку за договором іпотеки № 00227rd від 23 травня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу (далі - ДМНО) Каліновичем С. П. за реєстровим № 45 та укладений між ПАТ «Марфін Банк», правонаступником якого є ПАТ «МТБ Банк», як іпотекодержателем та ОСОБА_1 й ОСОБА_2 як іпотекодавцями; зняти арешт та скасувати заборону відчуження нерухомого майна, а саме з квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , накладені на підставі договору іпотеки від 23 травня 2008 року; зняти обтяження та внести запис про припинення обтяження на указане нерухоме майно, накладене записом у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна) 
№ 7247594 від 23 травня 2008 року; зняти обтяження та внести запис про припинення обтяження на спірне нерухоме майно, накладене записом 
в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (Державному реєстрі іпотек) № 7323207 від 25 грудня 2009 року. 
Позовні вимоги мотивовані тим, що 23 травня 2008 року між ОСОБА_1 та 
ПАТ «Марфін Банк» укладений кредитний договір № 00219/RD. В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором укладено договір іпотеки № 00227rd від 23 травня 2008 року, предметом якого є квартира АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Приватним нотаріусом ДМНО Каліновичем С. П. 23 травня 2008 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна внесено запис про таку заборону. 
14 грудня 2011 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у справі 
№ 2-1230/11 задовольнив позов ПАТ «Марфін Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
04 вересня 2012 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у справі 
№ 412/9242/2012 задовольнив позовну заяву ПАТ «Марфін Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки. За результатами виконавчого провадження 
з виконання рішення суду у справі № 412/9242/2012 20 березня 2017 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку 
з виконанням рішення в повному обсязі згідно з виконавчим документом. 
05 липня 2018 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у справі 
№ 201/7031/17 відмовив у задоволенні позовних вимог ПАТ «МТБ Банк» до 
ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
З припиненням основного зобов`язання іпотекодержатель втратив право на задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки.
05 червня 2019 року Дніпровський апеляційний суд рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості залишив без змін. Те, що зазначені кошти повністю сплачені на користь банку, що підтверджується також постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 червня 2019 року у справі № 201/7031/17, є безумовним і беззаперечним фактом. На адресу ПАТ «МТБ Банк» направлено вимогу подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження внесеного на підставі договору іпотеки № 00227rd від 23 травня 2008 року за кредитним договором № 00219/RD і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру, яку ПАТ «МТБ Банк» отримав 13 вересня 2019 року. Відповідь від ПАТ «МТБ Банк» на момент подання позову позивачами не отримано. 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 
2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ПАТ "МТБ Банк" про визнання зобов`язання припиненим, визнання іпотеки припиненою, зняття арешту, скасування заборони відчуження, зняття обтяжень задоволено частково.
Визнано припиненими зобов`язання позивачів перед відповідачем, а саме 
ПАТ «МТБ Банк», за кредитним договором № 00219/RD від 23 травня 2008 року.
Визнано припиненою іпотеку за договором іпотеки № 00227rd від 23 травня 2008 року, посвідченим приватним нотаріусом ДМНО Каліновичем С. П. за реєстровим номером 45 та укладеним між ПАТ «Марфін Банк» (правонаступником якого є ПАТ «МТБ Банк») як іпотекодержателем та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 як іпотекодавцями.
Стягнено з ПАТ «МТБ Банк» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати 
в розмірі 1 536,80 грн.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Суд першої інстанції керувався тим, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2018 року та постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 червня 2019 року у справі № 201/7031/17 за позовом ПАТ «МТБ Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ «МТБ БАНК» про визнання недійсною окремої частини кредитного договору встановлено, що згідно виписки по особистому рахунку 21 березня 2017 року на рахунок стягувача зараховано суму 401 073, 48 грн, стягнену з ОСОБА_1 на користь 
ПАТ «Марфін Банк» за виконавчим документом № 412/9242/2012, виданим на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 
04 вересня 2012 року. За результатами виконавчого провадження з виконання рішення суду у справі № 412/9242/2012 20 березня 2017 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 52415027 в зв`язку 
з виконанням рішення в повному обсязі згідно з виконавчим документом. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог за основним позовом, суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість позичальника за кредитним договором № 00219/RD від 23 травня 2008 року, станом на 08 листопада 
2010 рік, погашена.
Законодавством визначена окрема процедура зняття заборони на відчуження майна та виключення даних з відповідного реєстру, підставою проведення якої 
є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Тому вимоги позивача про зняття арешту, скасування заборон та зняття обтяжень є передчасними та задоволенню не підлягають.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 03 лютого 2021 року рішення суду першої інстанції скасовано.
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ПАТ "МТБ Банк" про визнання зобов`язання припиненим, визнання іпотеки припиненою, зняття арешту, скасування заборони відчуження, зняття обтяжень відмовлено.
Стягнено з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ "МТБ Банк" судові витрати з кожного по 1 152,60 грн.
Апеляційний суд виходив з того, що заборгованість за кредитним договором 
№ 00219/RD від 23 травня 2008 року залишається непогашеною, оскільки погашення боргу за кредитним договором повинно здійснюватись у доларах США, як валюті кредиту. 
В ході виконавчого провадження Жовтневим відділом державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції 
у Дніпропетровській області (далі - Жовтневий ВДВС м. Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області) на рахунок банку перераховані грошові кошти 
у гривнях, які на виконання умов кредитного договору та рішення суду від 
04 вересня 2012 року у справі № 412/9242/2012 конвертовані банком у долари США згідно з існуючим курсом валют на день погашення боржником заборгованості. З урахуванням часткового погашення заборгованості за кредитним договором № 00219/RD від 23 травня 2008 року боржниками після ухвалення судових рішень залишок несплаченої заборгованості складає 
12 772,45 дол. США.
Тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що вимога кредитора про дострокове повне повернення кредиту задоволена шляхом виконання 
у повному обсязі судового рішення про стягнення з позичальника та поручителя на користь банку 701 073,48 грн, оскільки не відповідає дійсним обставинам справи. В рамках виконавчого провадження з виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 вересня 2012 року у справі 
№ 412/9242/2012 заборгованість погашена лише в розмірі 401 073,48 грн, що фактично на 300 000 грн менше від суми, зазначеної у рішенні суду. Висновок суду першої інстанції про повне виконання рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2011 року у справі № 2-1230/11 
є помилковим та таким, що не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки між Банком і ОСОБА_1 існувало валютне грошове зобов`язання, заборгованість за кредитним договором № 00219/RD від 23 травня 2008 року стягнута Кіровським районним судом м. Дніпропетровська також в іноземній валюті. Судове рішення не може змінювати зміст договірного зобов`язання, яке існувало між сторонами, тобто воно залишається грошовим зобов`язанням в іноземній валюті, а тому судове рішення у справі № 2-1230/11 підлягає примусовому виконанню з урахуванням особливостей, визначених статтею 49 Закону України "Про виконавче провадження", тобто обчислене в іноземній валюті, яка повинна бути конвертована в національну валюту на день здійснення платежу. Отже боржник, виконуючи зобов`язання за виконавчим документом № 2-1230/11 
у національній валюті, повинен брати до уваги офіційний валютний курс НБУ, встановлений для відповідної валюти на день платежу (тобто на день зарахування коштів на рахунок кредитора).
За таких обставин рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2011 року у справі № 2-1230/11 про стягнення заборгованості залишається невиконаним, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень та ухвалою того ж суду від 
23 червня 2020 року у справі № 2-1230/11. Основне зобов`язання ОСОБА_1 щодо повернення коштів за кредитним договором № 00219/RD від 23 травня 
2008 року не припинено, доказів протилежного суду не надано, а строк дії договору іпотеки як похідного від основного зобов`язання не закінчився. 
Аргументи учасників справи
У березні 2021 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, 
в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Касаційну скаргу мотивовано тим, що скаржник в апеляційній скарзі та апеляційний суд в оскарженій постанові зазначають про обставини та свою правову позицію, досліджену в справі № 201/7031/17 і по даній справі є рішення апеляційної інстанції, яке набрало законної сили. Але судомапеляційної інстанції даний факт повністю проігноровано, тому суд вийшов за межі своєї компетенції, досліджуючи фактичні обставини справи, які вже вирішені в іншій справі по даному кредитному договору. Факт повного виконання своїх обов`язків позивачем перед відповідачем підтверджено рішенням суду у справі 
№ 201/7031/17 і не потребує додаткового доказування.
Станом на момент подання скарги також кредитний договір закінчив свою дію, оскільки строк дії договору за домовленістю сторін тривав до 22 травня 
2019 року. 
За відсутності обґрунтованої заборгованості позичальника та вимог кредитора на момент виконання рішення суду про дострокове стягнення заборгованості зобов`язання за кредитним договором припиняється. До такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 368/923/17 та Верховний Суд України у постанові від 06 липня 2016 року у справі 
№ 6-118цс16.
Банком не оскаржувався факт виконання виконавчих листів Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська. Початок Банком виконавчих проваджень по двох рішеннях суду, а саме: Жовтневого районного суду і Кіровського районного суду, є протиправним та таким, що наносить майнові втрати позивачу та призводить до намагань зі сторони Банку стягнути суму заборгованості повторно. Банк стверджує про непогашення заборгованості у повному розмірі, але намагається стягнути не тільки різницю сум за курсом валют, а всю суму заборгованості за рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська за 2011 рік.
Рішення суду апеляційної інстанцій оскаржуються в частині відмови 
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ПАТ "МТБ Банк" про визнання зобов`язання припиненим, визнання іпотеки припиненою, тому в іншій частині судові рішення в касаційному порядку не переглядаються.
У квітні 2021 року представник ПАТ «МТБ Банк» - адвокат Мовчан О. С. подав до суду відзив, у якому просив оскаржену постанову апеляційного суду залишити без змін, а касаційну скаргу без задоволення, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість її доводів; покласти судові витрати ПАТ «МТБ Банк», пов`язані з розглядом справи, на позивачів.
Відзив мотивовано тим, що ухвалою суду від 23 червня 2020 року у справі 
№ 2-1230/11, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 04 листопада 2020 року, у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ПАТ «МТБ Банк», ОСОБА_4 , Соборний відділ державної виконавчої служби у м. Дніпро Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (далі - Соборний ВДВС Південно-Східного МУ МЮ), про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відмовлено. Зазначеною постановою апеляційного суду встановлено, що боржником рішення суду виконано не в повному обсязі та згідно виписок по особовому рахунку позичальника непогашеною залишається заборгованість в сумі 12 772,45 дол. США, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що заявник не подав доказів про наявність передбачених нормами матеріального 
і процесуального права правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, та судом не встановлено, що обов`язок боржника відповідно до рішення суду в даному випадку припинено.
Доводи скарги про повне виконання рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2011 року у справі № 2-1230/11 є помилковими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки між Банком і ОСОБА_1 існувало валютне грошове зобов`язання і заборгованість за кредитним договором № 00219/КО від 23 травня 2008 року стягнута Кіровським районним судом міста Дніпропетровська також в іноземній валюті. Судове рішення не може змінювати зміст договірного зобов`язання, яке існувало між сторонами, тобто воно залишається грошовим зобов`язанням в іноземній валюті, а тому судове рішення у справі № 2-1230/11 підлягає примусовому виконанню з урахуванням особливостей, визначених статтею 49 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначена правова позиція також міститься 
у постановах Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі 
№ 638/1841/14-ц, від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц.
Межі та підстави касаційного перегляду, рух справи
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції 
в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України). 
Ухвалою Верховного Суду від 19 березня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі.
В ухвалі зазначено, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені пунктом 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження (суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні порушив норми процесуального права та застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 03 квітня 
2019 року у справі № 368/923/17).
Ухвалою Верховного Суду від 07 жовтня 2021 року справу призначено до судового розгляду.
 
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція Верховного Суду
Суди встановили, що 23 травня 2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Марфін Банк» (правонаступник - ПАТ «МТБ Банк») укладений кредитний договір № 00219/RD, згідно якого позичальником отримано кредит у вигляді невідновлюваної кредитної лінії на суму 56 436 дол. США, з яких 50 000 дол. США - на споживчі цілі,  3 686 дол. США - на сплату страхових платежів, передбачених умовами кредитного договору, та 2 750 доларів США на сплату від нещасних випадків зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 11,9 % річних кінцевим терміном повернення кредиту 22 травня 2019 року (а. с. 9-10, т. 1).
24 грудня 2009 року між сторонами укладена додаткова угода № 1 до кредитного договору, умови пункту 1 якої обумовлюють, що на дату підписання цієї угоди заборгованість за основним боргом за кредитним договором складає 46 269,61 дол. США (а. с. 61, т. 1).
Для забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором 
23 травня 2008 року між банком та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 укладений договір іпотеки № 00227rd, предметом якої за вказаним договором є квартира 
АДРЕСА_2 , яка складається з: 1,6-коридор, 2,3-житлова, 4-кухня, 5-санвузол, 7-шафа, І, ІІ-лоджія. Вартість предмету іпотеки складає 357 561 грн (а. с. 4-6, т. 1). 24 грудня 2009 року між сторонами спору укладений договір про внесення змін № 1 до договору іпотеки (а. с. 7-8, т. 1).
23 травня 2008 року приватним нотаріусом ДМНО Каліновичем С. П. у зв`язку 
з посвідченням вказаного договору іпотеки накладено заборону відчуження зазначену в договорі квартиру (а. с. 133-134, т. 1).
Внаслідок неналежного виконання позичальником взятих на себе зобов`язань за кредитним договором № 00219/RD від 23 травня 2008 року банк звернувся до суду з позовом про стягнення солідарно з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_4 заборгованості за договором станом на 08 листопада 2010 року в сумі 
399 146,18 грн.
Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 
2011 року у справі № 2-1230/11 позов банку про стягнення заборгованості задоволено в повному обсязі. Стягнено солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 суму заборгованості за кредитним договором № 00219/RD від 23 травня 2008 року станом на 08 листопада 2011 року в сумі 399 146,18 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту 46 269,61 дол. США, що еквівалентно 366 450,68 грн; проценти за простроченою заборгованістю в сумі 3 732,21 дол. США, що еквівалентно 
29 558,73 грн; пеня в сумі 3 136,77 грн (а. с. 11, т. 1).
23 січня 2012 року ПАТ «Марфін Банк» на підставі рішення суду від 14 грудня 2011 року видано виконавчі листи № 2-1230/11, які пред`явлено на виконання.
Проте вимога банку та рішення суду про стягнення заборгованості не виконані, 
у зв`язку з чим банк звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 вересня 
2012 року у справі № 412/9242/2012 звернено стягнення на предмет іпотеки, 
а саме на кв. 
АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності у рівних частках, шляхом продажу даного майна на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, визначеною на підставі оцінки майна, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність у межах процедури виконавчого провадження, передбаченого Законом України «Про виконавче провадження» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 00219/ RD від 23 травня 2008 року, стягненої рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 
14 грудня 2011 року у справі № 2-1230/11 про стягнення на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованості за кредитним договором № 00219/RD від 23 травня 
2008 року в сумі 399 146,18 грн, 1 820 грн судових витрат та 107,30 грн. судового збору на користь ПАТ «Марфін Банк» (а. с. 99-101, т.1).
26 листопада 2012 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська видав виконавчі листи по справі № 412/9242/2012, які 29 вересня 2016 року стягувачем пред`явлено до Жовтневого ВДВС м. Дніпропетровська на примусове виконання.
20 березня 2017 року старшим державним виконавцем Соборного ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Тичинським Д. Є. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з виконання рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 04 вересня 2012 року у справі 
№ 412/9242/2012 відносно ОСОБА_1 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» в зв`язку з фактичним виконанням рішення суду згідно з виконавчим документом (а. с. 21, т. 1).
30 березня 2017 року постановою старшого державного виконавця зазначеного ВДВС на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» закінчено виконавче провадження з виконання рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 04 вересня 2012 року у справі № 412/9242/2012 відносно ОСОБА_2 (а. с. 19, т. 1).
Згідно з частиною першою та другою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.
У статті 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
У частині п`ятій статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.
Відповідно до абзацу другого частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі 
і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 квітня 2019 року у справі № 368/923/17 (провадження № 61-15014св18) зроблено висновок, що «за відсутності обґрунтованої заборгованості позичальника та вимог кредитора на момент виконання рішення суду про дострокове стягнення заборгованості зобов`язання за кредитним договором припиняється. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 06 липня 2016 року у справі № 6-118цс16, Верховний Суд у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 308/10886/15-ц (провадження № 61-18734св18).
Встановивши, що вимога кредитора про дострокове повне повернення кредиту задоволена шляхом виконання у повному обсязі судового рішення про стягнення з позичальника та поручителя на користь банку 90 196,66 грн, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про припинення зобов`язань за кредитним договором № 09-07-ИП від 18 липня 2007 року». 
Згідно частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх 
з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь 
у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися 
і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта.
Суд першої інстанції встановив, що судовими рішеннями у справі № 201/7031/17 за позовом ПАТ «МТБ Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договоромвстановлено, що заборгованість позичальника за кредитним договором № 00219/RD від 23 травня 2008 року станом на 08 листопада 2010 рік погашена, оскільки звертаючись з позовом до суду банк просив стягнути та суд, задовольнивши позов, стягнув всю суму заборгованості по тілу кредит в сумі 399 146,18 грн.
У справі, що переглядається, суди встановили, що 20 березня 2017 року та 
30 березня 2017 року старшим державним виконавцем Соборного ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Тичинським Д. Є. винесено постанови про закінчення виконавчого провадження з виконання рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 04 вересня 2012 року у справі 
№ 412/9242/2012 відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі пункту 
9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» 
в зв`язку з фактичним виконанням рішення суду згідно з виконавчим документом (а. с. 19, 21, т. 1).
За таких обставин суд апеляційний суд не спростував висновок суду першої інстанції щодо преюдиційності обставин, встановлених судовими рішеннями 
у справі № 201/7031/17 в частині погашення заборгованості позивача за кредитним договором № 00219/RD від 23 травня 2008 року; не обґрунтував наявність підтвердженої заборгованості позивача на виконання судових рішень у справах № 412/9242/2012 і № 2-1230/11 на момент розгляду цієї справи.
За таких обставинсуд апеляційної інстанції зробив помилковий висновок про скасування рішення суду першої інстанції в оскарженій частині.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Доводи касаційної скарги, з урахуванням меж касаційного перегляду, дають підстави для висновку, що постанова апеляційного суду в оскарженій частині ухвалена без додержання норм матеріального та процесуального права. 
У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити, постанову апеляційного суду в оскарженій частиніскасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України 
у постанові суду касаційної інстанції має бути зазначено про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Відповідно частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку,встановленому Кабінетом Міністрів України.
ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору за подання касаційної скарги у цій справі на підставі статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».
Тому у зв`язку із задоволенням скарги ОСОБА_1 , судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі 3 073,60 грн. 
Керуючись статтями 400, 402, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити.
Постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 лютого 2021 рокув частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2  до Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» про визнання зобов`язання припиненим, визнання іпотеки припиненою скасувати. 
Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 
2020 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2  до Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» про визнання зобов`язання припиненим, визнання іпотеки припиненою залишити в силі.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» в дохід держави судовий збір у розмірі 3 073,60 грн.
З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції постанова Дніпровського апеляційного суду від 03 лютого 2021 року в скасованій частині втрачає законну силу.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                            В. І. Крат
 
Судді:                                                                                     Н. О. Антоненко
 
І. О. Дундар
 
                                                                                              Є. В. Краснощоков
 
М. М. Русинчук