ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/11384/20                                                                             Суддя першої інстанції: Василенко Г.Ю.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  04 листопада 2021 року                                                                                 м. Київ
                    
          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
          судді-доповідача                         - Горяйнова  А.М.,
          суддів                                            - Файдюка В.В. та Чаку Є.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 червня 2021 року, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України  про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив:
-           визнати протиправною бездіяльність Державного підприємства обслуговування повітряного руху України щодо одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 4 роки служби;
-           зобов`язати Державне підприємство обслуговування повітряного руху України здійснити виплату одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 4 роки служби в сумі 73238 грн 00 коп.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 07 червня 2021 року вказаний адміністративний позов було задоволено частково:
-          визнано протиправною бездіяльність Державного підприємства обслуговування повітряного руху України щодо невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;
-          зобов`язано Державне підприємство обслуговування повітряного руху України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції надав неналежну оцінку дослідженим доказам та неправильно застосував норми матеріального і процесуального права. Скаржник вказує на те, що військовослужбовцям, які відряджалися на роботу до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, виплату одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби виплачує саме Міністерство оборони України. Відповідач наголошував на тому, що ОСОБА_1 був звільнений не лише з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, а й з військової служби в цілому. Також скаржник просить врахувати, що він не є отримувачем коштів держаного чи місцевого бюджету, у зв`язку з чим стягнення на користь позивача судових витрат саме за рахунок бюджетних асигнувань Державного підприємства обслуговування повітряного руху України є неправильним. Додатково відповідач повідомив, що запропонував позивачу укласти угоду про виплату одноразової грошової допомоги частинами відповідно до графіку, однак відповіді не отримав. 
Відзив на апеляційну скаргу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України до суду не надходив. 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними матеріалами. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 червня 2021 року – без змін, виходячи з такого.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено та сторонами справи не заперечується, що ОСОБА_1 наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 339 був відряджений до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України із залишенням на військовій службі для призначення на відповідну посаду. 
Позивач проходив військову службу на посаді провідного інженера (старшого штурмана) штурманського відділу Українського центру планування використання повітряного простору України та регулювання повітряного руху (Украероцентр) Державного підприємства обслуговування повітряного руху України.
Наказом Міністра оборони України від 28 квітня 2020 року № 186 (по особовому складу) підполковника ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за пп. «й» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Наказом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 28 травня 2020 року № 545/о (з особового складу) позивача звільнено із займаної посади з 29 травня 2020 року та направлено для зарахування на військовий облік до Корабельного районного військового комісаріату м. Миколаєва.
ОСОБА_1 у червні 2020 року звернувся до відповідача із заявою, у якій просив нарахувати і виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні. 
Листом від 23 липня 2020 року № 1-23.2/7774/20 позивачу було повідомлено про створення Тимчасової робочої групи з розробки порядку виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям при звільненні, діяльність якої зупинено на період карантину. У вказаному листі також зазначено, що ОСОБА_1 може претендувати на виплату одноразової грошової допомоги лише за період військової служби в Державному підприємстві обслуговування повітряного руху України за останнім контрактом, тобто за 4 роки 11 місяців 06 днів. 
Не погоджуючись із бездіяльністю Державного підприємства обслуговування повітряного руху України щодо виплати одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом. 
Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що він має право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, встановленої ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, єдину систему їх соціального та правового захисту встановлює Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». 
Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 15 вказаного Закону військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Згідно з наказом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 28 травня 2020 року № 545/о (з особового складу) вислуга років позивача у Збройних Силах України становить: календарна – 22 роки, пільгова – 34 роки 02 місяці. 
Як зазначено в листі відповідача від 23 липня 2020 року № 1-23.2/7774/20, період військової служби ОСОБА_1 в Державному підприємстві обслуговування повітряного руху України за останнім контрактом становить 4 роки 11 місяців 06 днів.
Наказами від 28 квітня 2020 року № 186 (по особовому складу) та від 28 травня 2020 року № 545/о (з особового складу) позивача було звільнено як з військової служби, так і з займаної посади в Державному підприємстві обслуговування повітряного руху України. 
Між сторонами виник спір щодо визначення особи, відповідальної за нарахування і виплату одноразової грошової допомоги при звільненні за вказаних умов.
Окремі правила виплати вказаної допомоги визначені безпосередньо в ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Так, згідно з абз.абз. 4, 5 ч. 2 ст. 15 вказаного Закону виплата військовослужбовцям зазначеної в цьому пункті одноразової грошової допомоги при звільненні їх з військової служби здійснюється Міністерством оборони України, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання. 
Військовослужбовцям, звільненим зі служби безпосередньо з посад, займаних в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, виплата одноразової грошової допомоги з підстав, передбачених цим пунктом, здійснюється за рахунок коштів органів, у яких вони працювали.
Особливості виплати одноразової грошової допомоги при звільненні у разі одночасного припинення служби на займаній посаді та військової служби Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» прямо не врегульовані.
Водночас абз. 3 ч. 4 ст. 9 вказаного Закону передбачає, що порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 19 липня 1999 року № 1281 «Про створення об`єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху України» грошове та матеріальне забезпечення військовослужбовців, відряджених до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, здійснювати у порядку, визначеному  постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2001 року № 104 «Про порядок і норми грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, інших військових формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і установ виконання покарань, відряджених до органів виконавчої влади та інших цивільних установ» (далі – Постанова № 104).
Згідно з абз. 5 п. 1 Постанови № 104 виплата грошового забезпечення провадиться за рахунок коштів тих державних органів, установ та організацій, до яких відряджені зазначені військовослужбовці, особи начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби.
Положеннями ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що до складу грошового забезпечення входять, зокрема, одноразові додаткові види грошового забезпечення.
У свою чергу п. 2.1.1.2 Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 12 березня 2012 року № 333 передбачає, що видатки на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби військовослужбовців, поліцейських, співробітників Служби судової охорони та осіб рядового і начальницького складу здійснюються за кодом «Грошове забезпечення військовослужбовців».
Зазначені норми права у своїй сукупності вказують на те, що одноразова грошова допомога при звільненні за своїх характером є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення і виплачується за рахунок коштів тих державних органів, установ та організацій, до яких відряджені військовослужбовці.
Визначення органу, відповідального за нарахування і виплату одноразової грошової допомоги військовослужбовцю, відрядженому до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України та звільненому з військової служби було також предметом дослідження Верховним Судом. 
Згідно з правовою позицією Верховного Суду, що викладена в постанові від 19 липня 2019 року у справі № 2а-5473/12/0170/21, оскільки виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, відрядженим до підприємства, здійснюється за рахунок коштів цього підприємства, виплата одноразової грошової допомоги зазначеним військовослужбовцям при звільненні зі служби також здійснюється за рахунок коштів підприємства.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . 
Колегія суддів приймає до уваги повідомлення відповідача про направлення позивачу пропозиції укласти угоду про виплату одноразової грошової допомоги частинами відповідно до графіку, однак враховує, що сторони не зверталися до суду в порядку ст. 190 КАС України з клопотанням про зупинення провадження у справі на час, необхідний для примирення.
Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні та не можуть бути підставою для його скасування. 
З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 червня 2021 року – без змін.
Керуючись ст.ст. 242, 238, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, –      
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України – залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 червня 2021 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

          Суддя-доповідач                                                                        А.М. Горяйнов                                                                 

Судді                                                                                            В.В. Файдюк           

                                                                                                    Є.В. Чаку