П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

03 листопада 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/8816/21	

 	             Суддя в суді І інстанції Бжассо Н.В.              Рішення суду І інстанції прийнято у м. Одеса              Дата прийняття рішення суду І інстанції 05 липня 2021 року 	

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача                                                  Яковлєва О.В.,
суддів                                                                      Градовського Ю.М., Крусяна А.В.,
при секретарі                                                            Ісмієвій А.І.,

за участі:
позивача                                                             ОСОБА_1 ,                              

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, за участі третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача – Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом у якому заявлено вимоги Головному управлінню ДПС в Одеській області, а саме: визнання протиправною бездіяльність щодо складання та подання до казначейського органу висновку про повернення надмірно сплачених сум грошового зобов`язання по єдиному податку, у сумі 51   249,31 грн; зобов`язання підготувати та направити до казначейського органу висновок про повернення надмірно сплачених сум грошового зобов`язання по єдиному податку, у сумі 51   249,31 грн;
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року задоволено позовні вимоги.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що в інтегрованій картці позивача, який є платником єдиного податку, не обліковується спірна переплата, що виникла за наслідком допущення позивачем методологічних помилок при заповненні власних податкових декларацій.
При цьому, апелянт вважає, що у випадку відсутності в інтегрованій картці платника податків інформації про наявність будь-яких переплат, відповідні кошти, які платник податків вважає переплатою податкових зобов`язань, не можуть бути повернуті платнику податків.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 17 листопада 2020 року ГУ ДПС в Одеській області, за результатом документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 , складено акт № 1178/15-32-07-10/ НОМЕР_1 , яким встановлено, що у 2019 та 2020 роках платником податків через помилкове визначення сум податкового зобов`язання по єдиному податку сплачено єдиного податку більше необхідного на 51   339,63 грн.
В свою чергу, платник податків звернувся до ГУ ДПС в Одеській області із заявою про повернення надмірно сплачених коштів по єдиному податку.
Проте, 17 березня 2021 року ГУ ДПС в Одеській області надано відповідь № 710/6/15-32-24-05-08, якою повідомлено платника податків про те, що станом на 15 березня 2021 року в його інтегрованій картці рахується переплата лише у сумі 118,21 грн.
Не погоджуючись з правомірністю отриманої відповіді позивач звернувся до суду.
За наслідком встановлення усіх обставин у справі судом першої інстанції зроблено висновок про задоволення позовних вимог, так як спірна сума коштів, помилково сплачена позивачем та підлягає поверненню, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.
Так, згідно п. 43.1 ст. 43 ПК України, помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.
Згідно п. 43.2 ст. 43 ПК України, у разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або на єдиний рахунок або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.
Згідно п. 43.3 ст. 43 ПК України, обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання та пені є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які повертаються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік за результатами проведення перерахунку його загального річного оподатковуваного доходу) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми та/або пені.
Згідно п. 43.4 ст. 43 ПК України, платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на єдиний рахунок (у разі його використання); на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку.
Згідно п. 43.5 ст. 43 ПК України, контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення належних сум коштів з відповідного бюджету або з єдиного рахунку та подає його для виконання до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.
Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.
Згідно п. 43.6 ст. 43 ПК України, повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані, або з єдиного рахунку.
При цьому, згідно п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Види документальних перевірок, порядок планування, проведення та оформлення їх результатів, що проводяться контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, встановлюються Митним кодексом України.
Згідно пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Крім того, Порядок повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів затверджено наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787.
Згідно п. 1 Порядку, його розроблено на виконання статей 43, 45, 78 та 112 Бюджетного кодексу України, статті 43 Податкового кодексу України, статті 301 Митного кодексу України, статті 7 Закону України «Про судовий збір» та Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 375.
Згідно п. 5 Порядку, у разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДПС, та перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, до Казначейства подається висновок відповідно до Порядку інформаційної взаємодії Державної фіскальної служби України, її територіальних органів, Державної казначейської служби України, її територіальних органів, місцевих фінансових органів у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 11 лютого 2019 року № 60, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 квітня 2019 року за № 370/33341.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності допущеної Головним управлінням ДПС в Одеській області бездіяльність щодо підготовки висновку про перерахування помилково сплачених сум грошових зобов`язань із єдиного податку та неподання його для виконання органу, що здійснює казначейське обслуговування.
В даному випадку, податковим органом у ході проведення документальної перевірки позивача встановлено, що останнім у 2019 та 2020 роках надмірно сплачено єдиного податку на загальну суму 51 339,63 грн.
В свою чергу, листом Головного управління ДПС в Одеській області від 17 березня 2021 року повідомлено позивача про те, що виконання його заяви про повернення надмірно сплачених коштів є неможливим, так як інформація про зазначену ним переплату відсутня в інтегровані картці платника податків. 
Між тим, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог у межах доводів та вимог апеляційної скарги податкового органу, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Так, з аналізу вищевикладених положень ПК України вбачається, що необхідною умовою для повернення помилково та/або надміру перерахованих коштів платнику податків є наявність переплати суми грошового зобов`язання у платника податків та відсутність у нього податкового боргу.
В даному випадку, податковим органом не заперечується того, що на момент подання позивачем заяви про повернення надмірно сплачених коштів за ним не обліковувалась будь-яка заборгованість.
З іншого боку, у ході проведення перевірки позивача у листопаді 2020 року податковим органом самостійно встановлено, що позивачем надмірно нараховано у своїх деклараціях, а як наслідок надмірно сплачено зобов`язання з єдиного податку на загальну суму 51   339,63 грн.
При цьому, як встановлено колегією суддів з наданого до суду витягу з інтегрованої картки позивача, після проведення перевірки позивача у листопаді 2020 року, податковим органом не внесено до інтегрованої картки позивача відомостей про виявлену переплату.
В свою чергу, відсутність відповідної інформації в інтегрованій картці позивача стала єдиною підставою для залишення без задоволення його вимог про повернення надмірно сплачених коштів.
Враховуючи викладене, колегія суддів критично відноситься до посилань податкового органу на відсутність інформації про переплату позивачем своїх зобов`язань в його інтегрованій картці, як на підставу для залишення без задоволення його вимог, так як така ситуація виникла виключно через допущену суб`єктом владних повноважень бездіяльність.
При цьому, колегія суддів наголошує, що платник податків не має нести негативних наслідків за неналежне виконання ним своїх обов`язків суб`єктом владних повноважень.
Тому, оскільки у межах спірних правовідносин податковий орган не підготував висновок про повернення коштів позивачу та не подав такий висновок для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, колегія суддів вважає, що у межах спірних правовідносинах податковий орган вчинив протиправну бездіяльність.
З іншого боку, враховуючи досліджені докази у справі, колегія суддів також погоджується з обраним судом першої інстанції способом захисту порушених прав позивача.
При цьому, судом першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допущено, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області – залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року – без змін.
Судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Головне управління ДПС в Одеській області.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів після складання повного судового рішення, відповідно до вимог ст. 243 КАС України.

          Повний текст судового рішення складено 10 листопада 2021 року.

   Головуючий суддя 	 	Яковлєв О.В.	
   Судді	    	Крусян А.В.    Градовський Ю.М.