УХВАЛА
про залишення касаційної скарги без руху

17 листопада 2021 року 
Київ
справа №340/1741/21
адміністративне провадження №К/9901/39991/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Коваленко Н.В.,
суддів: Берназюка Я.О., Желєзного І.В., 
перевіривши касаційну скаргу Управління Держпраці у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2021 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування постанови,

У С Т А Н О В И В:

Касаційна скарга Управління Держпраці у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2021 року надійшла до Верховного Суду 02 листопада 2021 року.

Ознайомившись з касаційною скаргою, колегія суддів приходить до висновку, що подана касаційна скарга не відповідає положенням пункту 4 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки скаржником не обґрунтовано підстав звернення до суду із касаційною скаргою. 

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Справу в суді першої інстанції розглянуто в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні.

Спірні правовідносини у цій справі виникли у зв`язку із винесенням Управлінням Держпраці у Кіровоградській області постанови, якою до позивача застосовано штрафні санкції за порушення законодавства про працю.

Відповідно до приписів статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Приписами частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України  обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Системний аналіз наведених положень Кодексу адміністративного судочинства України   дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій   статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої   статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України   як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Таким чином, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Підставами касаційного оскарження скаржник зазначає порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права, а також пункт 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.  

Однак, посилання скаржником на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права не може бути підставою для перегляду судового рішення в касаційному порядку, оскільки не є належним обґрунтуванням підстав касаційного оскарження в розумінні статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Водночас, посилання на підстави касаційного оскарження, визначені в пункті 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України можливо за умови розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, тоді як в цій справі суд першої інстанції розгляд справи здійснив у порядку загального позовного провадження.

Таким чином, оскільки розгляд справи здійснено судом першої інстанції в порядку загального позовного провадження, скаржнику слід навести підстави касаційного оскарження, визначені частиною четвертою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені   статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя   статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини другої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статті 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу, а саме така касаційна скарга залишається без руху.

За таких обставин, касаційну скаргу Управління Держпраці у Кіровоградській області слід залишити без руху та встановити десятиденний строк з дня отримання ухвали для усунення її недоліку шляхом подання до суду обґрунтування підстав касаційного оскарження згідно з частиною четвертою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 169, 330, 332, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Залишити без руху касаційну скаргу Управління Держпраці у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2021 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування постанови.

2. Надати Управлінню Держпраці у Кіровоградській області десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, які зазначено в мотивувальній частині ухвали.

3. Надіслати Управлінню Держпраці у Кіровоградській області копію ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та  оскарженню не підлягає.  

Суддя-доповідач                                                                                           Н.В. Коваленко

Суддя                                                                                                              Я.О. Берназюк

Суддя                                                                                                              І.В. Желєзний