ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

02 листопада 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/787/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Ясенової Т.І. (доповідач),
                               суддів:  Суховарова А.В., Головко О.В.,     
розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 18 березня 2021 року (суддя суду 1 інстанції Стрельнікова Н.В.) по справі за позовом ОСОБА_1 до Запорізької обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до Запорізької обласної прокуратури, в якому просила: 
- визнати протиправною бездіяльність Запорізької обласної прокуратури щодо ненарахування та невиплати на користь ОСОБА_1 вихідної допомоги при звільненні в розмірі середнього місячного заробітку.
- зобов`язати Запорізьку обласну прокуратуру (69005, м. Запоріжжя, вул. Матросова, 29а, ідентифікаційний код 02909973) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу при звільненні в розмірі 20 595, 12 грн. (двадцять  тисяч п`ятсот дев`яносто п`ять гривень двадцять  копійок);
- стягнути із Запорізької обласної прокуратури (69005, м. Запоріжжя, вул. Матросова, 29а, ідентифікаційний код 02909973) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 29.12.2020 року по день фактичного розрахунку з урахуванням середньоденного розміру заробітної плати 980,72 грн.;
- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Запорізької обласної прокуратури (69005, м. Запоріжжя, вул. Матросова, 29а, ідентифікаційний код 02909973) на користь ОСОБА_1  судовий сбір у розмірі 1816 грн.;
- стягнути із Запорізької обласної прокуратури (69005, м. Запоріжжя, вул. Матросова, 29а, ідентифікаційний код 02909973) на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу та інші судові витрати.
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 18 березня 2021 року зупинено провадження у справі № 280/787/21 до набрання законної сили  судовим рішенням у справі № 280/788/21, на підставі пункту 3 частини 1 статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України.
Вищезазначена ухвала мотивована тим, що оскільки умовою виплати вихідної допомоги є звільнення (зі служби) чи припинення трудового договору, а по справі   №280/788/21 розглядається позов ОСОБА_1 до Запорізької обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення кадрової комісії, визнання протиправним та скасування наказу прокурора Запорізької області № 2487к від 24 грудня 2020 року, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу – отже, позивач не погоджується зі звільненням та ставить питання про поновлення його на посаді. З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що наявність у позивача права на отримання вихідної допомоги, у зв`язку зі звільненням за наказом прокурора Запорізької області № 2487к від 24 грудня 2020 року не може досліджуватись судом до встановлення правомірності самого наказу про звільнення позивача.
Не погодившись з ухвалою суду від 18.03.2021, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати її та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги її заявник посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права та зазначає, що обставини, які встановлюються у ході розгляду справи № 280/788/21, ніяким чином не перешкоджають прийняттю судом законного рішення у цій справі.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вказує на безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги, зазначає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – без змін.
Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.
Перевіривши судове рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Положеннями частин 1, 2 та 3 статті 242 КАС України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, стаття 2 та частина 4 статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Судом встановлено, що  предметом розгляду у цій справі є невиплата відповідачем вихідної допомоги при звільненні ОСОБА_1 на підставі наказу прокурора Запорізької області № 2487к від 24 грудня 2020 року.
Позовними вимогами у справі № 280/788/21 є: визнання протиправним та скасування рішення кадрової комісії, визнання протиправним та скасування наказу прокурора Запорізької області № 2487к від 24 грудня 2020 року, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Зупиняючи провадження у справі, Запорізький окружний адміністративний суд виходив з того, що результат вирішення справи щодо правомірності звільнення позивача згідно наказу прокурора Запорізької області № 2487к від 24 грудня 2020 року, що є предметом судового розгляду у справі № 280/788/21, безпосередньо впливає на розгляд даної справи, оскільки предмет спору у даній справі пов`язаний зі звільненням позивача.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, з огляду на таке.
Положення статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України регулюють питання зупинення провадження у справі. Так, у пункті 3 частини 1 цієї статті передбачено, що суд зупиняє провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.    
Разом з цим, у вказаній статті також міститься застереження про те, що суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Обставини неможливості розгляду справи судом встановлюються у кожному конкретному випадку залежно від предмета справи.
З огляду на зазначені вимоги     закону     для вирішення питання про зупинення провадження у справі адміністративний суд повинен у кожному конкретному випадку з`ясувати:
- чи існує вмотивований зв`язок між предметом судового розгляду у справі, яка розглядається адміністративним судом, з предметом доказування в конкретній іншій справі, що розглядається в порядку, зокрема, адміністративного судочинства;
- чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду цієї справи.
Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої полягає в тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.
Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому процесі, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено.
Як вбачається з матеріалів справи,  наказом прокурора Запорізької області від 24     грудня 2020 року № 2487к було звільнено ОСОБА_1 на підставі п. 9 ч. 1  ст. 51 Закону України «Про прокуратуру»  та зобов`язано Відділ фінансування та бухгалтерського обліку прокуратури області виплатити компенсацію за невикористані дні щорічної  відпустки.
Предметом доказування в адміністративній справі, що розглядається, є стягнення на користь позивача вихідної допомоги у зв`язку з його звільненням, наявність або відсутність для цього правових підстав.
Отже, факт звільнення позивача є визначальним та достатнім для вирішення питання, щодо виплати вихідної допомоги.
У свою чергу, питання правомірності/протиправності звільнення ОСОБА_1 з органів прокуратури жодним чином не впливає на вирішення питання щодо наявності підстав для виплати вихідної допомоги у зв`язку з таким звільненням.
Сама лише взаємопов`язаність двох справ не свідчить про неможливість розгляду та прийняття рішення у справі.
Таким чином,  суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності правових підстав для зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі щодо вирішення питання про правомірності звільнення позивача згідно наказу прокурора Запорізької області від 24     грудня 2020 року № 2487к, що є предметом судового розгляду у справі № 280/788/21.
Оскаржувана ухвала не містить аргументованих та переконливих мотивів необхідності зупинення провадження у справі, як в частині об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до набрання законної сили рішенням у справі № 280/788/21, так і в частині того, що зібрані у даній справі докази дійсно не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, що суперечить положенням п. 3 ч. 1  ст. 236 КАС України.
Аналогічна правова позиція щодо застосування вищезазначених норм права сформульована Верховним Судом у постановах від 05.03.2021 у справі №804/5067/16 та від 23.02.2021 у справі № 640/5320/20.
Посилання відповідача, у відзиві, на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду висловлений у справі №753/15556/15-ц від 16 січня 2019 року, не може бути застосованим у даній справі, оскільки  вони мають самостійні предмети позову та ґрунтуються на абсолютно різних підставах.
Відповідно до пункту  4 частини 1статті  320 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Керуючись статтями 243,  250,  315,  320,  321,  325 Кодексу адміністративного судочинна України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 18 березня 2021 року  скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до статті 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.
   
Головуючий - суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров 

                               суддя                                                                      О.В. Головко