ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8059/21 Справа № 205/5093/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Мовчан Д. В. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2021 року                        Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі: 
головуючого         -        Лаченкової О.В.
суддів         -        Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.
при секретарі         -        Кравченко Р.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , 
на ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 червня 2021 року
по справі за заявою ОСОБА_1  про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1  до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал", треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору : Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорчук Леся Вікторівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, - 
ВСТАНОВИЛА:
В червні 2021 року до Ленінського районного суду міста Дніпропетровська надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал", треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору : Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорчук Леся Вікторівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
Ухвалою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 18 червня 2021 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернуто позивачу.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 18 червня 2021 року про повернення заяви про забезпечення позову та забезпечити позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса №34939 від 23.03.2021 року.
Відзиви на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 18 червня 2021 року до суду апеляційної інстанції не надходили.
Вивчивши матеріали справи судова колегія приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а ухвалу районного суду - скасувати.
Повертаючи заяву, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявником в порушення вимог п.п.4,6 ч.1 ст.151ЦПК України не вказані пропозиції щодо зустрічного забезпечення та не обґрунтовано захід такого забезпечення позову.
Але з таким висновком суду погодитись не можна, з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська із позовом до ТОВ "Вердикт Капітал", треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорчук Леся Вікторівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
Ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 червня 2021 року відкрито провадження. Одночасно, ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса №34939 від 23 березня 2021 року, мотивуючи звернення тим, що на час подачі він оскаржує виконавчий напис нотаріуса №34939 від 23.03.2021 року, на підставі якого було відкрито виконавче провадження №65463270 і подальше стягнення коштів може призвести до порушення його прав. 
Ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 червня 2021 року заяву повернуто позивачу.
Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.
Відповідно до ч.1 п.6 ст.150 ЦПК України позов забезпечується : 6)зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.
Відповідно до ч.1 п.4 ст.151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.
Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду. 
Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.
Відповідно до пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.
При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України», заява № 60750/00, рішення від 20.07.2004, право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача та третьої особи з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову вказавши захід, який належить застосувати, а саме зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса №34939 від 23.03.2021 року, обґрунтувавши його необхідність тим, що з його банківських рахунків в рахунок погашення заборгованості на підставі виконавчого напису нотаріуса Головкіна Я.В., який він вважає таким, що не підлягає виконанню, стягується двадцять відсотків щомісячно і повернути грошові кошти буде важче, оскільки потрібно буде ініціювати новий судовий процес(а.с.6).
Розглядаючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції не пересвідчився зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, не з`ясував обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою.
Колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, ухвалу суду першої інстанції скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – задовольнити частково.
Ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 червня 2021 року – скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
       Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича 

М.Ю.Петешенкова