РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2021 року
м. Рівне

Справа № 557/1417/20
Провадження № 22-ц/4815/874/21

Рівненський апеляційний суд:
в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий : Боймиструк С.В., 
судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.,
секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.,
за участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 22 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 до  ОСОБА_1 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача – Гощанська селищна рада про  скасування рішення Гощанської селищної ради №1621 від 30 липня 2020 та державної реєстрації права власності на земельну ділянку, 

В С Т А Н О В И В :
У листопаді 2020 року ОСОБА_3 звернулася з даним позовом до суду та просить скасувати рішення Гощанської селищної ради Гощанського району №1621 від 30 липня 2020 року та державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер 5621255100:01:001:0713 зареєстровану на  ОСОБА_1  та стягнути з ОСОБА_1  на її користь судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. 
Позов мотивує тим, що 15 червня 2005 року ОСОБА_3 Гощанською селищною радою виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку Серія РВ №054872, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010559500026 (кадастровий номер 5621255100:01:001:0013), згідно якого остання є власником земельної ділянки площею 0,0810 га, розташованої по АДРЕСА_1 .
Під час виготовлення необхідних документів для реєстрації в Державному єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно її земельної ділянки вона з`ясувала, що на підставі рішення селищної ради №294 від 25.12.2003 земельна ділянка, на яку виданий вищезазначений Державний акт, станом на 03.09.2020 згідно даних НКС (національна кадастрова система) передана у приватну власність гр. ОСОБА_1 відповідно до технічної документації, виготовленої ТОВ «ПО Земельні ресурси» 30.04.2020 року. Право власності зареєстроване 10.08.2020 року.
Зазначає, що вказаним рішенням Гощанської селищної ради Гощанського району Рівненської області ОСОБА_1 було виділено земельну ділянку, частина якої, а саме 0,80 га фактично перебуває в приватній власності   ОСОБА_3 , згідно Державного акту РВ №054872 від 15.06.2005, кадастровий номер: 5621255100:01:001:0013. Даний державний акт скасований не був і підтверджує право власності останньої на земельну ділянку площею 0,0810 га, розташованої по АДРЕСА_1 .
Таким чином порушуються її права, як власника вказаної земельної ділянки.
Рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 22 березня 2021 року задоволено позов ОСОБА_3 до  ОСОБА_1 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача – Гощанська селищна рада про  скасування рішення Гощанської селищної ради №1621 від 30 липня 2020 та державної реєстрації права власності на земельну ділянку.
Скасовано рішення Гощанської селищної ради Гощанського району Рівненської області № 1621 від 30.07.2020, та державна реєстрація права власності на земельну ділянку, кадастровий номер 5621255100:01:001:0713, дата державної реєстрації права в державному реєстрі – 10.08.2020, номер запису про право в державному реєстрі прав – 37769605, зареєстровану Гощанською селищною радою на ОСОБА_1 .
У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі представник ОСОБА_1  – адвокат Рудик В.Р. не погоджується з ухваленим рішенням, вважає його незаконним та не обґрунтованим, винесеним з порушенням норм процесуального та матеріального права, за недоведеністю обставин, що мають значення та невідповідності висновків суду обставинам справи.
Вказує, що позов заявлено до неналежного відповідача оскільки рішення, яке просить скасувати позивач приймалось Гощанською селищною радою.
Вважає, що у позивача не виникало право власності на земельну ділянку оскільки момент виникнення права власності пов`язаний з державною реєстрацією, проте з 2005 року така дія не вчинялась.
Зазначає, що не було проведено експертизи, яка могла б встановити, який розмір земельної ділянки накладається або яка конкретна частина земельної ділянки ОСОБА_3 перебуває у власності ОСОБА_1 .
З цих міркувань просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З матеріалів справи вбачається,  що рішенням Гощанської селищної ради від 25 грудня 2005 року затверджено технічну документацію по складанню державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_3 , передано у приватну власність ОСОБА_3 земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 , видано ОСОБА_3 державний акт на право приватної власності на землю.
15 червня 2005 року, ОСОБА_3 виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серія РВ №054872, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю (кадастровий номер 5621255100:01:001:0013), згідно якого остання є власником земельної ділянки площею 0,0810 га, розташованої по АДРЕСА_1 .
Згідно відповіді ТОВ «Земля-Плюс» №193 від 03.09.2020, вбачається, що ОСОБА_3 звернулась до вказаного товариства з метою виготовлення обмінного файлу згідно державного акту на право власності на землю РВ №054872. При цьому, товариством зазначається, що вказані роботи не можуть бути виконані, оскільки земельна ділянка, на яку виданий вищевказаний державний акт станом на 03.09.2020 згідно даних НКС (національна кадастрова система) передана у приватну власність ОСОБА_1 . Право власності зареєстроване 10.08.2020.
Судом встановлено, що рішенням Гощанської селищної ради від 30 липня 2020 року затверджено ОСОБА_1 технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі площею 0,1316 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2 .
Згідно відповіді відділу Гощанського району ГУ Держгеокадастру зазначено, що інформація про чинність Державного акту на право власності на земельну ділянку серія РВ №054872 у Відділі відсутня.
Позивач, вказує на те, що передача у приватну власність ОСОБА_1 земельної ділянки, яка належить позивачу з 2005 року на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія РВ №054872, порушує її законні права та інтереси, як власника, у зв`язку з цим змушена звернутись до суду за захистом свого права.
Частиною 1 статті 15 ЦК України, визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 122 ЗК України передбачено, що вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.
Частиною першою статті 153 ЗК України визначено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.
Згідно з п. «г» ч. 3 ст. 152 ЗК України,  захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.
У ч. 1 ст. 155 ЗК України визначено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.
Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей (ч.2 ст. 158 ЗК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Згідно з ч. 3 ст. 3 вказаного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
На момент отримання позивачем державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, порядок видачі та реєстрації державних актів на право власності був урегульований Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 04.05.1999 року №43.
Згідно п. п. 3.2, 3.3 зазначеної Інструкції, державна реєстрація державних актів на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі здійснюється структурними підрозділами Центру державного земельного кадастру при Держкомземі України, про що ведеться книга записів реєстрації державних актів.
Так до 1 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передавалися у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснювалась з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснювалась у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі.
Як вбачається з матеріалів справи право власності позивача на земельну ділянку підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія РВ №054872 від 15.06.2005 року. Зазначений акт містить відомості про присвоєний кадастровий номер земельної ділянки (№ 5621255100.01.001.0013) та номер за яким здійснено державну реєстрацію в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі (№ 010559500026).
Таким чином, право власності на спірну земельну ділянку позивач набула в порядку, який був передбачений на той час, крім того, державна реєстрація зазначеного державного акту, що підтверджує право власності позивача на спірну земельну ділянку, була проведена відповідно до вимог законодавства, чинного на час такої реєстрації, що відповідало вимогам ч. 1 ст. 125 Земельного кодексу (в редакції чинній на момент видачі Державного акту РВ №054872). Тому не можна погодитись з доводами апеляційної скарги про відсутність права власності у зв`язку з не проведеною реєстрацією, в порядку діючому на даний час.
Як неодноразово зазначав Верховний Суд, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову – обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, при цьому обов`язком суду є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності. Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначає відповідачем ту особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом (зокрема, постанова Верховного Суду від 17.09.2020 р. у справі № 742/2298/17).
Відповідно до пункту 81-2 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності та права постійного користування на земельну ділянку, права на яку набуваються шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у постійне користування із земель державної або комунальної власності, подається рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність чи надання у постійне користування або про затвердження документації із землеустрою щодо формування земельної ділянки та передачу її у власність чи надання у постійне користування.
Таким чином, заявляючи про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку позивач просила скасувати й відповідне рішення селищної ради на підставі якого відбулась така реєстрація. Спір про скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно має розглядатись як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване аналогічне право щодо того ж нерухомого майна. Належним відповідачем у такому спорі є особа, речове право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
За вказаних обставин саме по собі рішення Гощанської селищної ради №1621 від 30 липня 2020 року не є визначальним для висновку про неналежність відповідача оскільки є разовим актом індивідуальної дії, що стосується речового права на майно відповідача, яка була учасником справи, користувалась послугами адвоката та захищала свої права.
Крім того, селищній раді достовірно було відомо про розгляд даної справи і вважаючи свої права порушеними вона могла їх захищати у встановлений законом спосіб, однак таких заяв від третьої особи по справі не надходило.

Щодо доводів апелянта про необхідність проведення судової експертизи для визначення частки земельної ділянки яка накладається або яка конкретна частина земельної ділянки ОСОБА_3 перебуває у власності ОСОБА_1 слід зазначити наступне.
Сам факт порушення права власності на земельну ділянку підтверджується листом ТОВ «Земля-Плюс» від 03.09.2020 року. Відповідно до даного листа виготовлення обмінного файлу не може бути виконане, оскільки земельна ділянка, на яку виданий Державний акт РВ №054872, передана у приватну власність відповідача ОСОБА_1 . 
Відповідачка в суді першої інстанції не заперечувала щодо того, що їй відомий той факт, що власником оспорюваної земельної ділянки є ОСОБА_3 , як і те, що після відмови стосовно продажу цієї ділянки ОСОБА_1 звернулась до Гощанської селищної ради щодо виділення у її власність вказаної земельної ділянки. Таким чином відсутність визначення конкретної частки спірної ділянки не спростовує факт порушення прав власника земельної ділянки.
Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції були всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Оскільки оскаржене рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, то судовий збір за її подання покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Рудика Віталія Романовича залишити без задоволення.
Рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 22 березня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Повний текст постанови складено 18 листопада 2021 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

С.С. Шимків