ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7952/21 Справа № 184/308/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Малашина Ю. Б. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року                                                                м.Кривий Ріг

Справа № 184/308/21

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.
суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.
секретар судового засідання - Євтодій К.С. 

сторони:
заявник -  ОСОБА_1 ,
заінтересована особа - Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Чучков Михайло Олександрович, 

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського міського суду  Дніпропетровської області від 08 червня 2021 року, яка постановлена суддею Малашиною Ю.Б. у місті Покрові Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 10 червня 2021 року,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова М.О.
В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області винесено рішення про стягнення коштів на користь ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» щодо заборгованості за договором кредиту № 239-Ф/08 від 18.06.2008 року на придбання автомобіля Міtsubishi L200 (пікап) та було видано відповідний виконавчий лист №2-434/09 від 02.11.2009 року. Відповідно до рішення суду, за виконавчим листом №2-434/09 від 02.11.2009 року, приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження № 58643821 на ім`я ОСОБА_2 , а потім дану справу передано до іншого приватного виконавця та відкрито нове виконавче провадження за № 625668246. Орієнтовно в жовтні 2011 році в м. Києві працівниками міліції та судовим виконавцем було вилучено у ОСОБА_1 автомобіль та вказано, що справу закрито, оскільки за кредитним договором заставою був власне автомобіль Міtsubishi L200 (пікап). Після чого ОСОБА_1 ніхто не турбував до теперішнього часу. 
05.02.2021 року ОСОБА_1 одержав поштою рекомендоване повідомлення, відправлене 18.01.2021 року приватним виконавцем виконаного округу Київської області Чучковим М.О., про відкриття виконавчого провадження за № 64165446. 
Постанова ВП № 64165446 від 15.01.2021 року винесена на підставі заяви стягувача ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» та поданого виконавчого листа №2-434/09 від 02.11.2009 року. 
З даною постановою ОСОБА_1 не згоден та вважає дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова М.О. протиправними. 
Просив суд: визнати незаконною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова Михайла Олександровича про відкриття виконавчого провадження ВП 364165446 від 15.01.2021 року по виконавчому листу №2-434/09 від 02.11.2009 року, визнати незаконною та скасувати постанову приватного виконавця виконаного округу Київської області Чучкова Михайла Олександровича ВП № 64165446 про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 2872, 98 дол. США та 386, 83 грн. приватному виконавцю, визнати незаконною та скасувати постанову приватного виконавця виконаного округу Київської області Чучкова Михайла Олександровича ВП № 64165446 про арешт коштів боржника, у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 31 602, 85 USD та 4 454, 20 грн., визнати незаконною та скасувати постанову приватного виконавця виконаного округу Київської області Чучкова Михайла Олександровича ВП 4165446 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження на суму 199, 00 грн.
Ухвалою Орджонікідзевського міського суду від 08 червня 2021 року провадження в частині вимог ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова М.О. щодо визнання незаконною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова М.О. у виконавчому провадженні №64165446 про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 2872,98 доларів США та 386,83 грн. приватному виконавцю та щодо визнання незаконною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова М.О. у виконавчому провадженні №64165446 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження на суму 199, 00 грн. – закрито відповідно до п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, та роз`яснено заявнику його право звернутись до адміністративного суду.
Ухвалою Орджонікідзевського міського суду  Дніпропетровської області від 08 червня 2021 року у задоволенні в частині вимог скарги ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова Михайла Олександровича про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії, щодо визнання незаконною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова Михайла Олександровича про відкриття виконавчого провадження ВП №64165446 від 15.01.2021 року по виконавчому листі №2-434/09 від 02.11.2009 року та щодо визнання незаконною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова Михайла Олександровича ВП №64165446 про арешт коштів боржника, у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 31602,85 дол. США та 4454,20 грн. – відмовлено.
Додатковим рішенням Орджонікідзевського міського суду  Дніпропетровської області від 27 серпня 2021 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова М.О. витрати на правничу допомогу у розмірі 4 500,00 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду щодо відмови у задоволенні його скарги про визнання незаконною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова Михайла Олександровича про відкриття виконавчого провадження ВП №64165446 від 15.01.2021 року по виконавчому листу №2-434/09 від 02.11.2009 року та щодо визнання незаконною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова Михайла Олександровича ВП №64165446 про арешт коштів боржника, з ухваленням нового судового рішення про задоволення його вимог.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не було враховано невідповідність змісту виконавчого листа резолютивній частині рішення суду, невідповідність виконавчого листа вимогам Закону України «Про виконавче провадження» і необхідність його повернення стягувачу на підставі п.6 ч. 4 ст. 4 цього Закону.
Судом не було враховано пропуск стягувачем строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та безпідставно зазначено, що боржник вважає, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання становить один рік, тоді як він наголошував на пропуску трирічного строку. При цьому, згідно матеріалів справи, відбулася видача судом виконавчого листа із зазначенням строку пред`явлення його до виконання до 02 листопада 2012 року, тобто протягом трьох років, а суд зазначив дату 02 листопада 2014 року, тобто протягом п`яти років.
Зазначає, що вперше стягувач пред`явив виконавчий лист до виконання 27.04.2010 року – через 5 місяців 25 днів з дня видачі виконавчого листа, тим самим перервавши строк пред`явлення виконавчого листа до виконання. 12.06.2018 року виконавче провадження завершене на підставі п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», а виконавчий лист повернуто стягувачу, отже, строк пред`явлення такого документу до виконання після переривання встановлено з дня його повернення – 12.06.2018 року і становив 2 роки 6 місяців 5 днів, який сплив 17 грудня 2020 року. Натомість, стягувач повторно пред`явив виконавчий лист до виконання 15 січня 2021 року, тобто після спливу трирічного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, у зв`язку з чим відкриття виконавчого провадження та вчинення виконавцем подальший дій є незаконним.
Наполягає на тому, що накладення арешту на його рахунки є незаконним та блокує, в тому числі, й заробітну плату, а згідно з положеннями ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, звернення стягнення на які заборонено законом.
Крім того, вважає, що, оскільки рішенням Орджонікідзевського міського суду від 22 жовтня 2009 року з ОСОБА_3 стягнуто на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитом та судові витрати, та в рахунок погашення заборгованості за кредитом звернуто стягнення на предмет застави, в даному випадку читко визначено порядок виконання рішення суду та стягнення заборгованості, а тому накладення арешту при виконанні такого рішення суду не застосовується.
У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, представник стягувача АТ «УКРГАЗБАНК» зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Учасники справи, будучи завчасно  належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Заявник ОСОБА_1 та заінтересована особа Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Чучков М.О., який звернувся до суду із клопотання щодо участі у судовому засіданні у режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів, про причини своєї неявки суд не повідомили (Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Чучков М.О. у визначений час на зв`язок із Дніпровським апеляційним судом не вийшов), а від представника стягувача АТ «УКРГАЗБАНК» надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, що (у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, заочним рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 22.10.2009 року у справі №2-434/09 позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості та звернення стягнення на предмет застави задоволено.
 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за договором кредиту №239-Ф/08 від 18.06.2008 року в сумі 28729,87 доларів США і 1918,37 грн., а також судові витрати по справі в сумі 1950 грн. 
 
В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №239-Ф/08 від 18.06.2008 року звернуто стягнення на предмет застави – автомобіль марки «Mitsubishi», модель - L 200, 2008 року випуску, свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_1 від 12.06.2008 року, видане ВРЕР УДАІ в м. Києві, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі (кузов, рама) № НОМЕР_3 , колір – сірий, тип ТЗ – легковий пікап.
 
02.11.2009 року Орджонікідзевським міським судом в Дніпропетровській області видано виконавчий лист, строком пред`явлення до 02.11.2012 року, в якому зазначено розпорядження суду стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за договором кредиту №239-Ф/08 від 18.06.2008 року в сумі 28729,87 доларів США і 1918,37 грн., а також судові витрати по справі в сумі 1950 грн. (т. 1 а.с. 95). 
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова М.О. від 15.01.2021 року відкрито виконавче провадження №64165446 з виконання виконавчого листа №2-434/09, виданого Ордонікідзевським міським судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості за договором кредиту № 239-Ф/08 від 18.06.2008 року в сумі 28729,87 дол. США, 1918,37 грн., а також судові витрати 1950,00 грн. Крім того, постановлено стягнути з боржника основну винагороду приватного виконавця у розмірі 2872,98 доларів США та 386,83 грн. (т. 1 а.с. 6).
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова М.О. від 15.01.2021 року здійснено зміну прізвища боржника з Компанієць на Консул, оскільки було встановлено, що згідно актового запису про шлюб №435 від 14.05.2014 року ОСОБА_2 змінив прізвище на ОСОБА_1 .
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова М.О. від 21 січня 2021 року звернуто стягнення на доходи боржника, враховуючи те, що згідно відповіді ПФУ боржнику нараховується дохід Військовою частиною НОМЕР_4 за адресою: АДРЕСА_1 ; постановлено здійснювати відрахування із доходу боржника в межах загальної суми боргу у розмірі 31602,85 дол. США та 4454,20 грн. у розмірі до 20% виплати загальної суми боргу, у розмірі 31 602,85 доларів США та 4 454,20 грн. (т. 1 а.с. 44).
21 січня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Чучковим М.О. були винесені постанови про арешт на грошові кошти боржника, про визначення для боржника загальної суми мінімальних витрат на суму 199,00 грн., про стягнення з боржника основної винагороди в розмірі 2872,98 доларів США та 386,83 грн. (т. 1 а.с. 7 - 10).
Підставою для відкриття виконавчого провадження №64165446 стала відповідна заява ПАТ АБ «Укргазбанк», до якої був доданий виконавчий лист Орджонікідзевського міського суду в Дніпропетровській області у справі 2-434/09, виданий 02.11.2009 року (а.с. 29-31).
Відповідно до довідок, виданих військовою частиною НОМЕР_4 від 09.02.2021 року, старший солдат ОСОБА_4 перебуває на військовій службі у зазначеній військовій частині та протягом серпня 2020 – січня 2021 рому йому було нараховано зарплату в розмірі 74537, 54 грн., з якої утримано, у тому числі за виконавчим листом №2-2003, виданим 19.02.2010 року, 37033,42 грн. (т. 1 а.с. 63-64).
Згідно інформації начальника Покровського міського відділу ДВС ПСМУ МЮ (м. Дніпро) від 19.03.2021 року встановлено, що 27.04.2010 року на підставі заяви стягувача відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-434/09, виданого 02.11.2009 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області. За результатами проведення виконавчих дій, 12.06.2018 року виконавче провадження було завершено на підставі п.2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження у зв`язку із відсутністю у боржника, за результатами перевірки, грошових коштів та іншого майна, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості за виконавчим документом. Вказаний виконавчий лист з відповідною постановою повернуто на адресу стягувача. Станом на 19.03.2021 року виконавчий лист на виконання відділу повторно не надходив і на виконанні не перебуває (т. 1 а.с. 94, 107). 
Під час примусового виконання виконавчого листа №2-434/09, державним виконавцем 19.02.2013 року було встановлено, що за боржником зареєстровано транспортний засіб «Mitsubishi», модель - L 200, державний номер НОМЕР_2 , внаслідок чого оголошено в розшук вказаний транспортний засіб та зупинено виконавче провадження. Відповідно до листа Регіонального сервісного центру МВС в Київській обл. від 27.12. 2017 року повідомлено державного виконавця про те, що згідно з даними наявних автоматизованих інформаційно - пошукових систем станом на 20.12.2017 року за гр. ОСОБА_5 транспортні засоби серед зареєстрованих на території Київської області не значаться (т. 1 а.с. 103- 106).
 
Відмовляючи в задоволення скарги ОСОБА_6 на дії Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова М.О. щодо визнання незаконною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова Михайла Олександровича про відкриття виконавчого провадження ВП №64165446 від 15.01.2021 року по виконавчому листі №2-434/09 від 02.11.2009 року та щодо визнання незаконною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова Михайла Олександровича ВП №64165446 про арешт коштів боржника, суд першої інстанції виходив з її безпідставності та необгрунтованості.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені судом.
Відповідно до ст.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набула чинності для України з 11.09.1997 року, Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обовязків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.
У справі «Bellet у. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".
Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.
Згідно ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу ДВС усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.
Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчиненні окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, врегулювано Законом України «Про виконавче провадження».
Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій виконавців.
Зазначеним Законом регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.
В силу положень ст. 1 Закону «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі – рішення) – сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до частини 1 статті 18 Закону «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до статті 21 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, в редакції від 11.06.2009 року, чинній на момент ухвалення рішенням суду, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в  такі строки:  виконавчі листи та інші судові документи - протягом трьох років; посвідчення комісій по трудових спорах  - протягом  трьох місяців; постанови    органів   (посадових   осіб),   уповноважених  розглядати справи про адміністративні правопорушення,  -  протягом  трьох місяців;  інші виконавчі документи -протягом року, якщо інше не встановлено законом. 
Строки, зазначені   у    частині    першій    цієї    статті, встановлюються:  для виконання рішень і вироків судів у частині майнових стягнень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а у випадках, коли рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення. 
Отже, виконавчий документ, виданий на підставі рішення суду в цивільній справі, може бути пред`явлений до примусового виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання рішенням законної сили.
Отже, строк пред`явлення виконавчого листа з примусового виконання заочного рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 22.10.2009 року у справі №2-434/09 становить три роки з дня набрання ним законної сили та закінчується 02 листопада 2012 року (т. 1 а.с. 95). 
Згідно інформації начальника Покровського міського відділу ДВС ПСМУ МЮ (м. Дніпро) від 19.03.2021 року встановлено, що 27.04.2010 року на підставі заяви стягувача відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-434/09, виданого 02.11.2009 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області (т. 1 а.с. 94), отже суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що стягувачем не пропущено трирічний строк пред`явлення виконавчого листа до виконання. При цьому, зазначення у мотивувальній частині судового рішення про те, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання закінчується 02.11.2014 року на правильність висновків суду не вплинув та такі недоліки можуть бути виправлені судом за заявою ОСОБА_1 у порядку статті 269 ЦПК України, у зв`язку з чим колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги в цій частині.
05 жовтня 2016 року набув чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, а Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року втратив чинність.
12.06.2018 року виконавче провадження було завершено на підставі п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року, у зв`язку із відсутністю у боржника, за результатами перевірки, грошових коштів та іншого майна, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості за виконавчим документом. Вказаний виконавчий лист з відповідною постановою повернуто на адресу стягувача. Станом на 19.03.2021 року виконавчий лист на виконання відділу повторно не надходив і на виконанні не перебуває (т. 1 а.с. 107). 
Згідно ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року,  у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення, строк пред`явлення такого документа до виконання, після переривання, встановлюється з дня його повернення.
Таким чином, постановою державного виконавця Покровського міського відділу ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області від 12 червня 2018 року про повернення виконавчого документа стягувачу перервався строк пред`явлення виконавчого листа по справі №2-434/09 до виконання та для стягувача ПАТ АБ «Укргазбанк» встановлюється трирічний строк для пред`явлення цього виконавчого документа до виконання, який закінчується 12 червня 2021 року.
Доводи апеляційної скарги про те, що вперше стягувач пред`явив виконавчий лист до виконання 27.04.2010 року – через 5 місяців 25 днів з дня видачі виконавчого листа, тим самим перервавши строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, та що 12.06.2018 року виконавче провадження завершене на підставі п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», а виконавчий лист повернуто стягувачу, отже, строк пред`явлення такого документу до виконання після переривання встановлено з дня його повернення – 12.06.2018 року і становив 2 роки 6 місяців 5 днів, який сплив 17 грудня 2020 року, колегією суддів відхиляються, як такі, що зводяться до довільного, помилкового та здійсненого на власну користь трактування правових норм.
Таким чином, стягувачем ПАТ АБ «Укргазбанк» дотримано процесуальні строки для звернення виконавчого листа до виконання й постанова приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова Михайла Олександровича про відкриття виконавчого провадження ВП №64165446 від 15.01.2021 року по виконавчому листі №2-434/09 від 02.11.2009 року є законною та скасуванню не підлягає.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом не було враховано невідповідність змісту виконавчого листа резолютивній частині рішення суду, невідповідність виконавчого листа вимогам Закону України «Про виконавче провадження» і необхідність його повернення стягувачу на підставі п.6 ч. 4 ст. 4 цього Закону, спростовуються матеріалами справи, які належним чином досліджені судом першої інстанції та яким надана відповідна правова оцінка.
Відповідно до п.7 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному ст. 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.
Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.
Отже, постанова приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова Михайла Олександровича ВП №64165446 про арешт коштів боржника винесена останнім в межах повноважень, наданих йому вказаними правовими нормами.
Доводи ж апеляційної скарги про те, що накладення арешту на рахунки боржника є незаконним та блокує, в тому числі, й заробітну плату, а згідно з положеннями ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, звернення стягнення на які заборонено законом, колегією суддів не приймаються, оскільки у постанові Верховного Суду від 03.02.2021 року у справі № 756/1927/16-ц зроблено висновок про те, що кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на банківський рахунок переходять у власність останнього, який має виключне право розпорядження ними, а банк у свою чергу, в межах договору та відповідно до вимог законодавства, виконує функції з обслуговування банківського рахунка клієнта (здійснює зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводить розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо) і не є набувачем цих коштів. Кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат), та набули статус вкладу. 
Такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постанові від 24 червня 2015 року у справі № 6-535цс15. 
За таких обставин, рахунок боржника, на який йому перераховується заробітна плата, не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на якому заборонено, кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат тощо), та набули статусу вкладу.
Посилання ж в апеляційній скарзі на правові висновки Верховного Суду, зокрема у справах №820/5422/17 та №916/73/19, колегією суддів не приймаються, оскільки у наведених заявником справах предметом спору було накладення арешту на рахунки боржників (юридичних осіб) із яких здійснювалася виплата працівникам заробітної плати, а на такі рахунки дійсно заборонено накладення арешту, однак у даній справі виникли інші правовідносини.
Доводи ж апеляційної скарги про те, що, оскільки рішенням Орджонікідзевського міського суду від 22 жовтня 2009 року з ОСОБА_7 стягнуто на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитом та судові витрати, та в рахунок погашення заборгованості за кредитом звернуто стягнення на предмет застави, в даному випадку читко визначено порядок виконання рішення суду та стягнення заборгованості, а тому накладення арешту при виконанні такого рішення суду не застосовується, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки звернення стягнення на предмет застави у рахунок погашення заборгованості за кредитом не виключає можливості примусового стягнення заборгованості за кредитом.
До того ж ОСОБА_1 не надано суду належних та допустимих доказів про те, що заочним рішенням Орджонікідзевського міського суду від 22 жовтня 2009 року було встановлено порядок його виконання. 
Доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив судове рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвалу суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Орджонікідзевського міського суду  Дніпропетровської області від 08 червня 2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 листопада 2021 року.

Головуючий: 

Судді: