УХВАЛА

08 листопада 2021 року 
м. Київ
справа № 320/9472/20
адміністративне провадження № К/9901/38202/21  
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Соколова В.М., перевіривши касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2021 року у справі №320/9472/20 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просив:
- визнати протиправними дії Територіального управління державної судової адміністрації України в Київській області щодо нарахування та виплати позивачу суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 28 серпня 2020 року (за винятком днів відпустки) із застосуванням статті 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік»;
- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області провести перерахунок суддівської винагороди ОСОБА_1 за період з 18 квітня 2020 року по 28 серпня 2020 року (за винятком днів відпустки), обчисливши її відповідно до статті 130 Конституції України та статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та виплатити недоотриману частину.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2021 року позов задоволено.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2021 року рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2021 року змінено. Викладено абзац третій резолютивної частини в наступній редакції: «Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Київській області (ідентифікаційний код 26268119, місцезнаходження: 01601, мм. Київ, вул. Жилянська, 58-Б) нарахувати судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суддівську винагороду за період з 18.04.2020 по 28.08.2020 на підставі статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Стягнути на користь судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) недоотриману суддівську винагороду за період з 18.04.2020 по 28.08.2020 в розмірі 146962 (сто сорок шість тисяч дев`ятсот шістдесят дві) грн. 02 коп. з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при її виплаті шляхом безспірного списання коштів з бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів», розпорядником якої є Державна судова адміністрація України, в порядку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» і постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», головним розпорядником якої є Державна судова адміністрація України (01601, вул. Липська, 18/5, м. Київ, код ЄДРПОУ 26255795)».
В іншій частині - рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2021 року залишити без змін.
22 жовтня 2021 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 червня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 серпня 2021 року у справі №640/27196/20.
У касаційній скарзі Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Київській області зазначено, що вона подана на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), згідно з яким підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
В обґрунтування наявності зазначеної підстави касаційного оскарження заявник касаційної скарги зазначає, що наразі відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, зокрема статті 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» № 294-ІХ, частин другої та третьої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», статті 130 Конституції України.
Такі доводи відхиляються Судом, оскільки у постанові Верховного Суду від 03 березня 2021 року у справі №340/1916/20 викладено правовий висновок щодо неправомірності обмеження виплати, починаючи з 18 квітня 2020 року, суддівської винагороди (розміром, що не перевищує десять прожиткових мінімумів) на підставі статті 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» №294-ІХ (зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» № 553-ІХ в редакції закону станом на дату виникнення спірних відносин).
Аналогічний правовий висновок викладений і у постановах Верховного Суду від 22 липня 2021 року у справах №160/12091/20, №260/3598/20, №460/6542/20, №560/6831/20, від 05 серпня 2021 року у справах №560/6212/20, №200/5490/20-а, №160/12182/20, №160/6089/20.
Інші доводи та аргументи заявника зводяться до тлумачення норм матеріального права, переоцінки доказів та неповного з`ясування обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій, що виключає можливість його перегляду з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.
Враховуючи викладене, Суд вважає недоведеним наявність підстав касаційного оскарження, визначеної пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального права. 
Таким чином, межі касаційного перегляду судових рішень обмежено підставами, на яких подається касаційна скарга, викладеними скаржником, та зазначеними в ухвалі суду підставами для відкриття касаційного провадження.
Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, зокрема якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Враховуючи приписи пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України та не викладення з належним обґрунтуванням відповідачем у касаційній скарзі підстав для касаційного оскарження судових рішень у цій справі, визначених пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, з огляду на наявність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, тому касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.
Керуючись статтями 328, 330, 332 КАС України, 

УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2021 року у справі №320/9472/20 повернути особі, яка її подала.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя	В.М. Соколов