Постанова                                            
Іменем України
 
03 листопада 2021 року
м. Київ
 
справа № 554/5366/15
провадження № 61-16932св20 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є., 
суддів: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Коротуна В. М.,           Тітова М. Ю.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: Виконавчий комітет Полтавської міської ради, Комунальне підприємство «Полтава-сервіс» Полтавської міської ради, 
треті особи: Реєстраційна служба Полтавського міського управління юстиції, Приватне підприємство «Карсад 1»,
особа, яка подавала апеляційну скаргу, - Полтавська міська рада,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Полтавської міської ради, Комунального підприємства «Полтава-сервіс» Полтавської міської ради, треті особи: Реєстраційна служба Полтавського міського управління юстиції, Приватне підприємство «Карсад 1», про зобов`язання вчинити дії та визнання права власності
 
за касаційною скаргою Приватного підприємства «Карсад 1» на постанову Полтавського апеляційного суду від 30 жовтня 2020 року у складі колегії суддів: Кривчун Т.О., Дряниці Ю. В., Чумак О. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
 
У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, у якому просила визнати за Приватним підприємством «Карсад 1» (далі - ПП «Карсад 1») право власності на об`єкти майна за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: будівлю охорони А-1 площею 20,5 кв. м, 1989 року побудови; вбиральню                Б-1 площею 4,4 кв. м; огорожу № 2, металева сітка в металевих стовпах площею 850,71 кв. м; ворота № 1, металева сітка в металевих стовпах, площею 8,5 кв. м; замощення № 3, асфальт площею 9 002,00 кв. м; 
зобов`язати Реєстраційну службу Полтавського міського управління юстиції (далі - РС Полтавського МУЮ) зареєструвати за ПП «Карсад 1» право власності на зазначені об`єкти майна.
 
Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилалася на те, що рішенням Полтавської міської ради від 05 грудня 2013 року Комунальному підприємству «Полтава-сервіс» Полтавської міської ради (далі - КП «Полтава-сервіс») продовжено право оренди земельних ділянок строком на один рік для експлуатації та обслуговування тимчасових комунальних автостоянок.
 
На підставі зазначеного рішення 25 грудня 2013 року між КП «Полтава-сервіс» іПП «Карсад 1» були укладені договори про співробітництво, зокрема, і на автостоянку за адресою: АДРЕСА_1 . 
 
У подальшому на підставі рішення Полтавської міської ради від 15 травня             2014 року між Полтавською міською радою та КП «Полтава-сервіс» було укладено договір оренди землі від 07 жовтня 2014 року та передано в оренду земельну ділянку площею 7 756 кв. м, кадастровий номер 5310137000:18:010:0009. З метою створення єдиного майнового комплексу ПП «Карсад 1» на зазначеній ділянці здійснило будівництво охоронного приміщення, що є приватною власністю зазначеного підприємства. 
 
У подальшому виникла необхідність державно реєстрації зазначеного майна,                        а тому позивачка як директор ПП «Карсад 1» вимушена звернутися до суду з цим позовом. У зв`язку з цим просила позов задовольнити.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції та ухвали за наслідками розгляду заяви про його роз`яснення
 
Октябрський районний суд міста Полтави рішенням від 12 травня 2015 року позов задовольнив.
 
Визнав за ПП «Карсад 1» право власності на об`єкти майна за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: будівлю охорони А-1, площею                                 20,5 кв. м 1989 року побудови, вбиральню Б-1 площею 4,4 кв. м, огорожу                                        № 2 металева сітка в металевих стовпах, площею 850,71 кв. м, ворота № 1 металева сітка в металевих стовпах, площею 8,5 кв. м, замощення № 3, асфальт площею 9 002,00 кв. м. Зобов`язав РС Полтавського МУЮ зареєструвати за ПП «Карсад 1» право власності на будівлю охорони А-1 площею 20,5 кв. м, 1989 року побудови, вбиральню Б-, площею 4,4 кв. м, огорожу № 2, металева сітка                                         в металевих стовпах, ворота № 1 металеві грати в металевих стовпах,                            площею 850,71 кв. м, ворота № 1 металева сітка в металевих стовпах, площею                 8,5 кв. м, замощення № 3, асфальт площею 9 002,00 кв. м.
 
Суд першої інстанції мотивував рішення тим, що право власності ПП «Карсад 1» на зазначене у позові майно підлягає судовому захисту шляхом визнання на нього права власності.
 
Октябрський районний суд міста Полтави ухвалою від 04 грудня 2018 року роз`яснив рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 12 травня     2015 року, вказавши, що майно ПП «Карсад 1», зареєстроване у Державному реєстрі нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1, а саме: будівля охорони А-1 площею 20,5 кв. м, 1989 року побудови, вбиральня                  Б-1 площею 4,4 кв. м, огорожа № 2, металева сітка в металевих стовпах, площею 167,4 м, ворота № 1, металеві грати в металевих стовпах, площею  850,71 кв. м, ворота № 1, металева сітка в металевих стовпах площею 8,5 кв. м, замощення        № 3, асфальт площею 9 002,00 кв. м, знаходяться на земельній ділянці, кадастровий номер 5310137000:18:009:0082, за адресою: АДРЕСА_1.
 
Не погодившись і зазначеними судовими рішеннями, Полтавська міська радаподала до апеляційного суду апеляційну скаргу.
 
Короткий зміст ухвал та постанови суду апеляційної інстанції
 
Полтавський апеляційний суд ухвалою від 31 липня 2020 року визнав неповажними зазначені заявником причини пропуску процесуального строку та залишив скаргу без руху з наданням можливості подати клопотання із зазначенням поважних причин пропуску на апеляційне оскарження.
 
Полтавський апеляційний суд ухвалою від 18 серпня 2020 року у складі судді Кривчун Т. О. поновив Полтавській міській раді строк на апеляційне оскарження рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 12 травня 2015 року та ухвали Октябрського районного суду міста Полтави від 04 грудня 2018 року. Відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Полтавської міської радина зазначене рішення та ухвалу місцевого суду.
 
Полтавський апеляційний суд постановою від 30 жовтня 2020 року рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 12 травня 2015 року та ухвалу Октябрського районного суду міста Полтави від 04 грудня 2018 року скасував, ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позову відмовив. Вирішив питання про розподіл судових витрат.
 
Апеляційний суд мотивував постанову тим, що оскаржуваним судовим рішенням вирішено питання про права, інтереси та обов`язки ПП «Карсад 1». При цьому зазначене підприємство не було залучене до участі у справі та не мало жодного процесуального статусу в цьому провадженні. Оскільки в оскаржуваному судовому рішенні вирішено питання про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у розгляді справи, апеляційний суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.
 
Враховуючи, що правом на звернення до суду із заявою про роз`яснення рішення суду наділені виключно особи, які брали участь у справі, або державний виконавець, апеляційний суд дійшов висновку про скасування ухвали Октябрського районного суду міста Полтави від 04 грудня 2018 року про роз`яснення рішення, оскільки із заявою про роз`яснення рішення суду звернулося ПП «Карсад 1», яке не було учасником цієї справи.
 
Короткий зміст касаційної скарги та її узагальнені аргументи
 
У листопаді 2020 року ПП «Карсад 1» подало до Верховного Суду касаційну скаргу,     в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати постанову Полтавського апеляційного суду від 30 жовтня 2020 року                     і залишити в силі рішення Октябрського районного суду міста Полтави                       від 12 травня 2015 року та ухвалу Октябрського районного суду міста Полтави                   від 04 грудня 2018 року.
 
Підставою касаційного оскарження вказує те, що суд апеляційної інстанції                  в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 24 липня 2019 року у справі                 № 607/72/17-ц, від 13 листопада 2019 року у справі № 686/22924/16-ц,                                     від 27 грудня 2019 року у справі № 573/595/17, від 14 квітня 2020 року у справі        № 755/16893/16-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 200/16246/17 (пункт                             1 частини другої статті 389 ЦПК України). Також заявник посилається на те, що апеляційний суд не дослідив зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389, стаття 411 ЦПК України, пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України).
 
Касаційна скарга мотивована неврахуванням апеляційним судом того, що подаючи апеляційну скаргу, Полтавська міська рада належаним чином не обґрунтувала, як саме суд першої інстанції вирішив питання про її права, свободи чи інтереси, оскільки міська рада фактично делегувала свої повноваження щодо земельної ділянки, за адресою: АДРЕСА_1 КП «Полтава-Сервіс», яке є підрозділом Полтавської міської ради, а директор КП «Полтава-Сервіс» є членом Виконавчого комітету Полтавської міської ради,                з яким ПП «Карсад» - і укладало відповідні договори. При цьому в суді першої інстанції брав участь Виконавчий комітет Полтавської міської ради, який просив суд розглянути справу без його участі. В суді першої інстанції вирішувалося питання лише щодо визнання права власності на нерухоме майно, яке розташоване на земельній ділянці, розпорядником якої є Полтавська міська рада, що не впливає на володіння та розпорядження земельною ділянкою.
 
Суд апеляційної інстанції при відкритті провадження порушив вимоги статті           354 ЦПК України, оскільки строк на подання апеляційної скарги пропущено без поважних причин. Більше того, апеляційну скаргу було подано особою, права якої не були порушеними.
 
Суд апеляційної інстанції порушив основоположні права власності, які гарантовані аконами України та міжнародно-правовими актами, не проаналізував та не врахував у сукупності норми ЦК  України з урахуванням конкретних обставин справи, що призвело до ухвалення помилкового рішення про відмову                                             в задоволенні позову.
 
Рух справи в суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 17 грудня 2020 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.
 
02 березня 2021 року справа № 554/5366/15 надійшла до Верховного Суду.
 
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 21 вересня 2021 року суддею-доповідачем визначено Зайцева А. Ю.     
 
Ухвалою Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року справу призначено до судового розгляду.
 
Фактичні обставини справи 
 
Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження та відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Полтавської міської ради на рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 12 травня 2015 року та ухвалу Октябрського районного суду міста Полтави від 04 грудня  2018 року, апеляційний суд встановив такі обставини. 
 
При поданні апеляційної скарги Полтавська міська рада заявила письмове клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому поважність причин пропуску строку на оскарження обґрунтовується тим, що про існування оскаржуваних судових рішень вона дізналася лише 03 лютого 2020 року, після чого 14 лютого 2020 року подало скаргу. Наявність зазначених підстав підтверджується наданими доказами.
 
Перевіривши матеріали справи та доводи заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд вважав за можливе поновити процесуальний строк.
 
2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з абзацом другим частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи                                 у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
 
Перевіривши аргументи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд         у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для часткового задоволення касаційної скарги, виходячи з такого.
 
Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права
 
Згідно зі статтею 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень             і протиправних посягань.
 
В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
 
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
 
Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (пункт 8 статті 129 Конституції України).
 
При цьому забезпечення апеляційного оскарження рішення суду має бути здійснено судами з урахуванням принципу верховенства права і ґрунтуватися на справедливих судових процедурах, передбачених вимогами законодавства, які регулюють вирішення відповідних процесуальних питань.
 
Згідно з частиною третьою статті 400 ЦПК України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного         у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
 
Оцінюючи спірні правовідносини, касаційний суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 23 лютого 2021 року у справі № 263/4637/18 (провадження № 14-126св20), в якій розглядалося питання щодо складу апеляційного суду, який має вирішувати питання про відмову у відкритті апеляційного провадження або про його відкриття. Так, у зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла таких висновків:
 
Відкриття апеляційного провадження у справі слід розглядати як сукупність передбачених процесуальним законом послідовних дій суду апеляційної інстанції, які розпочинаються визначенням колегії суддів (судді-доповідача) для розгляду конкретної справи та завершуються постановленням ухвали про повернення апеляційної скарги, про відкриття або про відмову у відкритті апеляційного провадження. Відкриття апеляційного провадження є підставою для переходу до іншої стадії судового процесу - апеляційного розгляду, порядок проведення якої регламентований параграфом 3 глави 1 розділу V ЦПК України.
 
Апеляційна скарга реєструється у день її надходження до суду апеляційної інстанції та не пізніше наступного дня передається судді-доповідачу, визначеному в порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу. До апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення його статті 185 (частини перша та друга статті             357 ЦПК України).
 
Апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції                            з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу (частини третя та четверта статті                  357 ЦПК України).
 
Питання про залишення апеляційної скарги без руху суддя-доповідач вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги. Питання про повернення апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків (частина шоста статті 357 ЦПК України).
 
Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження                  у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (пункт 4 частини першої статті 358 ЦПК України).
 
Отже, з 15 грудня 2017 року ЦПК України не передбачає постановлення ухвал про відкриття або відмову у відкритті апеляційного провадження у справі чи повернення апеляційної скарги суддею-доповідачем одноособово.
 
Відповідно до частини шостої статті 357 ЦПК України на стадії відкриття апеляційного провадження суддя-доповідач одноособово може вирішити лише питання залишення апеляційної скарги без руху. Питання щодо повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті та відкриття апеляційного провадження вирішує суд апеляційної інстанції. Його склад визначений у частині третій статті 34 ЦПК України, що міститься у главі 3 розділу І «Загальні положення» ЦПК України. Згідно з нормою вказаної частини перегляд в апеляційному порядку рішень судів першої інстанції здійснює колегія суддів суду апеляційної інстанції        у складі трьох суддів.
 
Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, регламентуючи порядок вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі, закон невипадково розмежував процесуальні питання, які під час перегляду                              в апеляційному порядку рішень судів першої інстанції вирішує суддя-доповідач,      і ті, які вирішує суд апеляційної інстанції. Ухвала про залишення апеляційної скарги без руху спрямована на усунення її недоліків щодо форми і змісту. Ця ухвала не перешкоджає доступу особі до суду, адже після виправлення                                      у встановлений судом строк недоліків апеляційної скарги особа може розраховувати на те, що суд відкриє апеляційне провадження. Водночас ухвали про повернення апеляційної скарги та про відмову у відкритті апеляційного провадження створюють таку перешкоду і зумовлюють необхідність докласти додаткові зусилля для оскарження судового рішення суду першої інстанції. Тому постановлення таких ухвал вимагає від суду апеляційної інстанції особливої ретельності, що досягається, зокрема, шляхом розгляду означених питань не одноособово суддею-доповідачем, а колегією апеляційного суду у складі трьох суддів. Особа, яка подала апеляційну скаргу, вправі розраховувати на те, що вказані питання розгляне колегіальний склад апеляційного суду, який передбачений частиною третьою статті 34 ЦПК України для перегляду                                      в апеляційному порядку рішень судів першої інстанції. А такий перегляд регламентований у главі І «Апеляційне провадження» розділу V «Перегляд судових рішень» ЦПК України.
 
З урахуванням наведеного й обставин справи, Велика Палата Верховного Суду вважала, що слова «суд апеляційної інстанції», вжиті у частинах першій і другій статті 358 ЦПК України, треба розуміти як колегію суддів суду апеляційної інстанції у складі трьох суддів у світлі загальних положень ЦПК України щодо складу суду, який здійснює перегляд в апеляційному порядку рішень судів першої інстанції (частина третя статті 34 ЦПК України).
 
Також Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що поважність наведених підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження має оцінити суд апеляційної інстанції у складі колегії суддів з трьох суддів.
 
У цій справі ухвала про поновлення процесуально строку та відкриття провадження постановлена суддею апеляційного суду Кривчун Т. О. одноособово, а не колегією суддів суду апеляційної інстанції у складі трьох суддів, визначеною протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями, як це передбачено статтею 359 ЦПК України. 
 
У касаційній скарзі ПП «Карсад 1» фактично оскаржує ухвалу Полтавського апеляційного суду від 18 серпня 2020 року про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та ухвали про роз`яснення цього рішення та постанову Полтавського апеляційного суду від 30 жовтня 2020 року,         а згідно з частиною другою статті 406 ЦПК України скарги на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду першої інстанції чи постанови суду апеляційної інстанції, включаються до касаційної скарги на відповідне рішення чи постанову.
 
Касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються     у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції (частина третя статті 406 ЦПК України).
 
За таких обставин заслуговують на увагу доводи касаційної скарги в частині того, що апеляційний суд у складі судді Кривчун Т. О. дійшов передчасного висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження та про можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Полтавської міської ради на рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 12 травня 2015 року та ухвалу Октябрського районного суду міста Полтави        від 04 грудня 2018 року.
 
Крім того поза увагою апеляційного суду залишилось і те, що з апеляційною скаргою звернулася Полтавська міська рада, а тому апеляційний суд                                 в оскаржуваній постанові мав би належним чином дослідити і встановити, чи вирішив місцевий суд в оскаржуваних судових рішеннях питання про права, інтереси та (або) обов`язки заявника апеляційної скарги, і за наслідками вирішення цього питання прийняти відповідне процесуальне рішення.
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду.
 
Згідно з частиною четвертою статті 411 ЦПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом.
 
За викладених обставин ухвала Полтавського апеляційного суду від 18 серпня 2020 року та постанова Полтавського апеляційного суду від 30 жовтня 2020 року підлягають скасуванню з передачею справи до суду апеляційної інстанції на новий розгляд зі стадії відкриття апеляційного провадження.
 
Доводи касаційної скарги щодо суті спору не підлягають оцінці судом касаційної інстанції, оскільки апеляційний суд неповноважним складом та без належного правового обґрунтування дійшов висновків про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення та ухвали суду першої інстанції і відкриття провадження за апеляційною скаргою Полтавської міської ради, за результатами розгляду якої ухвалено оскаржуване в касаційному порядку судове рішення.
 
Суд, здійснюючи правосуддя, наділений повноваженнями, керуючись верховенством права та основними засадами судочинства, надати оцінку наведеним стороною обставинам на предмет поважності причин пропуску строку, оцінити, чи не буде поновлення такого строку втручанням у принцип правової визначеності, та, враховуючи баланс суспільного і приватного інтересу, дійти висновку про можливість (неможливість) відновлення строку на апеляційне оскарження.
 
Під час нового розгляду апеляційний суд має повторно вирішити питання про відкриття апеляційного провадження з урахуванням принципу правової визначеності (res judicata) з викладенням обґрунтованих мотивів або відмови           у поновленні строку на апеляційне оскарження, або поновлення строку на апеляційне оскарження та відкриття апеляційного провадження.
 
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Приватного підприємства «Карсад 1» задовольнити.
 
Ухвалу Полтавського апеляційного суду від 18 серпня 2020 року і постанову Полтавського апеляційного суду від 30 жовтня 2020 року скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий	                        М. Є. Червинська  	
Судді:	                         А. Ю. Зайцев  	
 	                         Є. В. Коротенко                            В. М. Коротун  	
 	                         М. Ю. Тітов