ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 544/664/21  Номер провадження 22-ц/814/2343/21	Головуючий у 1-й інстанції Нагорна Н. В.  Доповідач ап. інст. Гальонкін С. А.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2021 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:        
головуючого - судді: Гальонкіна С.А.,
суддів: Кузнєцової О.Ю., Хіль Л.М.
розглянула у в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 17 серпня 2021 року у складі головуючого судді Нагорної Н.В., ухвалене в залі суду в м.Пирятин, повний текст рішення складено 25.08.2021 року, у справі № 544/664/21 за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -
в с т а н о в и л а :
У травні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог вказував, що 12 лютого 2016 між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг.
Зазначав, що за умовами вказаного договору позичальник отримав кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг.
ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим станом на 12.04.2021 рік утворилась заборгованість в сумі 26 541 грн 38 коп., яка складається із: 21501,35 грн - заборгованість за простроченим тілом кредита; 5040,03 грн - заборгованість за простроченими відсотками.
Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 вказану суму заборгованості за кредитним договором від 12.02.2016 року, а також понесені судові витрати.
Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 17 серпня 2021 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк»:
заборгованість за кредитним договором в сумі 21501 грн 35 коп., яка складається із 21501, 35 грн - заборгованості за простроченим тілом кредиту а також стягнуто судові витрати в сумі 1838 грн 94 коп. Всього стягнуто 23340 грн 29 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції його оскаржив в апеляційному порядку відповідач.        
В апеляційній скарзі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції під час розгляду справи залишив поза увагою той факт, що наданий банком витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не може бути належним доказом оскільки є простою роздруківкою з сайту банку та не підписаний іншою стороною договору.
Також стверджує, що позивачем на надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту укладення між сторонами договору, отримання кредитної картки, тощо, які б свідчили про волевиявлення відповідача укласти кредитний договір та отримати відповідно кредитні кошти.
Вказує, що згідно матеріалів справи неможливо встановити розмір кредитного ліміту встановленого на картку і суд у зв`язку з цим не міг встановити розрахунок заборгованості.
Також звертає увагу, що висновок суду щодо відмови у залученні третьої особи ТзДВ «СК`КРЕДО» є хибним, оскільки програма страхування допомагає погасити заборгованість за кредитною карткою за рахунок страхової компанії.
На підставі ч.13 ст.7 та ч.2 ст.369 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників процесу про розгляд справи.
Ураховуючи, що згідно з ч.1 ст.8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформувала учасників справи шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Полтавського апеляційного суду.
Судове засідання в суді апеляційної інстанції проводилося у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. 
Відповідно до ч. 1, ч. 2 та ч. 3 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що 12.02.2016 року ОСОБА_1 подав до АТ КБ «Приватбанк» анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 13). 
Згідно довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у межах дії кредитного договору від 12.02.2016 року ОСОБА_1 видані такі кредитні картки (а.с.11):
№ НОМЕР_1 , дата видачі - 03.11.2017 року, строк дії - до 06/21;
№ НОМЕР_2 , дата видачі - 22.09.2017 року, строк дії - до 07/21;
№ НОМЕР_3 , дата видачі - 24.09.2018 року, строк дії - до 04/22.
Відповідно довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки ОСОБА_1 , старт карткового рахунку за спірним договором відбувся 22.09.2017 року, і в цей же день встановлено кредитний ліміт у розмірі 500 грн, 05.11.2017 року його збільшено до 50 000 грн, 16.05.2019 року його зменшено до 33 420 грн і 21.07.2019 року встановлено 0.00 грн (а.с.12).
Згідно розрахунку, наданого АТ КБ «ПРИВАТБАНК», загальна сума заборгованості станом на 12.04.2021 року становить 26 541 грн 38 коп., з яких:
21501,35 грн - заборгованість за тілом кредиту,
5040,03 грн - заборгованість по простроченим відсоткам (а.с.6-10).
Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил розумів відповідач  та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами саме у розмірі, зазначеному в цих документах.
Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, що свідчить про порушення його прав, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту.
Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції та перевіряючи доводи апеляційної скарги виходить з наступного.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним. Якщо сторони в належній формі досягли усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). 
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. 
Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
У постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15), у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17 сформульований такий правовий висновок:
«З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.
Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.
Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.»
За змістом положень ст.12, ст.13, ст.89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності і диспозитивності. Кожна із сторін зобов`язана довести належними і допустимими доказами ті, обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень. Суд розглядає цивільні справи у межах заявлених вимог і на підставі доказів, наданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд не може збирати докази, що стосуються спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судоми у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійснені учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. 
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
Слід звернути увагу, що справа розглянута судом першої інстанції за участю відповідача, який заперечив позов, зокрема факт погодження істотних умов кредитного договору.
Отже, враховуючи правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17, при вирішенні цього спору необхідно виходити з того, що Банком суду не надано належних і допустимих доказів про те, що відповідач (позичальник) на час укладення кредитного договору був ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, на які зроблене посилання у позові. Тобто відсутні докази про те, що сторони у належний спосіб визначили умови нарахування і сплати процентів за користування кредитними коштами. 
Перевіряючи обґрунтованість вимог Банку про стягнення заборгованості за тілом кредиту, апеляційний суд керується такими міркуваннями. 
Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». 
Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію оперативної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України №75 від 04 липня 2018 року.
У підтвердження заявлених вимог Банк надав суду виписку по рахунку відповідача (а.с.78-80), якою підтверджується видача коштів та користування ними за укладеним договором.
Достовірність відомостей, зазначених у виписці по рахунку, у довідках про зміну кредитного ліміту, відповідачем не спростовано належними і допустимими доказами. 
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суди розглядають справи виключно у межах заявлених вимог та на підставі доказів, які надані суду учасниками справи.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Зважаючи на встановлене, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції. 
Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що дана цивільна справа згідно п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, оскільки ціна позову (26541,38 грн.) не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на момент подачі позову до суду. Критерій віднесення справи до малозначної (п.2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України) є автоматичною підставою віднесення справи до такої категорії.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків встановлених цією ж нормою.
Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.371, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, колегія суддів
п о с т а н о в и л а: 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 17 серпня 2021 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.
Повний текст постанови складено 25 листопада 2021 року.

Головуючий:         С.А. Гальонкін 

Судді: О.Ю. Кузнєцова

                                                                             Л.М.Хіль