ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 р. 	Справа № 520/5880/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Курило Л.В. ,  П`янової Я.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.06.2021 р. (ухвалене суддею Кухар М.Д.) по справі № 520/5880/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просила: визнати незаконною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Харкова від 21.03.2014 р., з урахуванням висновку експерта № 2426 від 31.03.2021 р., але не менше ніж 9634 грн. 02 коп., починаючи з 01.01.2021 р.; стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1  заборгованість з пенсії за період з вересня 2013 року по листопад 2020 року включно в розмірі 287876,02 грн.; звернути до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 заборгованість з пенсії за період з вересня 2013 року по листопад 2020 року включно в розмірі 287876,02 грн.  
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.06.2021 р. в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої    інстанції, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.06.2021 р. та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити  позов у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме:    вимог        Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Кодексу адміністративного судочинства України    та на не відповідність висновків суду обставинам справи. 
Відповідач подав до суду апеляційної інстанції    письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив    апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд     апеляційної інстанції    розглядає справу    в порядку письмового провадження за наявними    у справі матеріалами.
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 в період з 17.09.1986 р. по 02.10.1986 р. брала участь у ліквідації аварії на Чорнобильскій АЕС, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , яке видане 06.06.2019 р. Строк дії посвідчення - безстроково. 
В результаті виконання робіт по ліквідації аварії на Чорнобильскій АЕС позивачка стала інвалідом 2 групи, , ступінь втрати професійної працездатності у відсотках - який складає 80% з 01.05.2008 р. безстроково, що підтверджується довідкою МСЕК серії ХАР-06 №000454 від 10.04.2008 р.
На даний час ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію по 2 групі інвалідності професійного захворювання, викликаного аварією на Чорнобильскій АЕС (категорія І), яку станом на сьогоднішній день обчислено за нормами    Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ від 28.02.1991    р., з урахуванням положень Порядку обчислення пенсій особам, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого    постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 р. № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
За час роботи на Чорнобильскій АЕС позивачці нарахована заробітна плата у розмірі 447 крб. 04 коп. З повідомлених позивачем обставин судом з`ясовано, що позивачу стало відомо, що її заробітна плата розраховувалась неправильно і її розмір повинен становити 827 крб. 63 коп. (за вересень 1986 року 756 крб. 01 коп. та за жовтень 1986 року 71 крб. 62 коп.)
Оскільки за час роботи на Чорнобильскій АЕС позивачці неправильно розраховано заробітну плату, з якої відповідно розраховувалась і пенсія, то в неправильному (зменшеному) розмірі виплачувалась і пенсія, ОСОБА_1 звернулася з відповідним позовом до Ленінського районного суду м. Харкова.
Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 31.10.2013 р. визнано незаконними дії Комунального закладу охорони здоров`я «Харківська міська поліклініка №24» щодо нарахування заробітної плати за період з 17 вересня по 02 жовтня 1986 року в розмірі 447 крб. 04 коп. та зобов`язано Комунальний заклад охорони здоров`я «Харківська міська поліклініка № 24» зробити перерахунок заробітної плати за вказаний період та видати довідку про заробітну плату в розмірі 827 крб. 63 коп.
12.12.2013 р. ОСОБА_1 зверталася до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харкова із заявою про перерахунок її пенсії, проте протоколом № 361 в перерахунку пенсії ОСОБА_1 відмовлено, у зв`язку з чим позивачка звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою до Управління Пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Харкова, в якій просила визнати дії відповідача незаконними та зобов`язати Управління Пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Харкова здійснити перерахунок та виплату пенсії, виходячи з розміру заробітної плати за період з 17.09.1986 р. по 02.10.1986 р. в сумі 827 крб. 63 коп.
Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 21.03.2014 р. по справі № 642/2076/14-а дії Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харкова щодо відмови в перерахунку пенсії визнані незаконними та зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харкова здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 , виходячи з розміру заробітної плати за період з 17.09.1986 р. по 02.10.1986 р. в сумі 827 грн. 63 коп., починаючи з 07.09.2013 р. та в подальшому.
Вказана постанова набрала чинності та пред`явлена до виконання.
ОСОБА_1 в жовтні 2020 року звернулася із заявою на ім`я начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, з проханням перерахувати її пенсію та провести виплату суми пенсії, яку їй не доплатили.
Листом  Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 06.11.2020 р. позивачці надана відповідь про відмову в перерахунку та виплаті їй пенсії.                                        Вважаючи, що відповідач не вірно проводить розрахунок її пенсії по інвалідності,    позивачка звернулася з цим позовом до суду.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції з того, що позивачка не довела протиправність оскаржуваних дій відповідача.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Судовим розглядом встановлено, що спірні відносини у цій справі виникли у зв`язку із тим, що відповідачем, на думку позивачки, неналежним чином виконується постанова Ленінського районного суду м. Харкова від    21.03.2014 р. по справі № 642/2076/14-а, яка набрала законної сили.
Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно із    ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Відповідно до ч.ч. 1, 9    ст. 267 КАС України    (в редакції до 15.12.2017 р.), суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.
Відповідно до ч. 1    ст. 382 КАС України,    суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Згідно із ч. 1    ст. 383 КАС України,    особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень    відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Аналіз зазначених норм вказує, що є наступні види судового контролю за виконанням судового рішення, такі як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (ст. 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень    відповідачем на виконання рішення суду (ст. 383 КАС України).
Зазначені правові норми    КАС України    мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Наявність у    КАС України    спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому    КАС    (ст. 382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
Відповідно до    ст. 129-1 Конституції України,    судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за    КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.
Судовим розглядом встановлено, що листом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 9119-13427/І-02/8-2000/20 від 06.11.2020 р. позивачці повідомлено, що постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 21.03.2014 р. по справі № 642/2076/14-а зобов`язано відповідача  здійснити перерахунок та виплату пенсії, виходячи з розміру заробітної плати за період з 17.09.1986 р. по 02.10.1986 р., у сумі 827,63 крб., починаючи з 07.09.2013 р. та в подальшому. Рішення суду виконано в повному обсязі. Індивідуальний коефіцієнт зоробітку, обчислений на виконання постанови Ленінського районного суду м. Харкова від 21.03.2014 р. по справі № 642/2076/14-а, склав 2,31285. На даний час розмір пенсії складає: розмір пенсії по інвалідності (928,81*1,17*1,11*2,31285*80%) 2231,90 грн.; мінімальний розмір пенсії по інвалідності 2 гр.(1712* 160%)           2739,20 грн.; додаткова пенсія особам з інвалідністю 2 групи з числа ліквідаторів наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 379,60 грн.; державна адресна допомога (1712*255%) 1246,80 грн.; загальний розмір пенсії 4365,60 грн.
Позивачка, вважаючи, що такий перерахунок здійснений  відповідачем всупереч постанови Ленінського районного суду м. Харкова від 21.03.2014 р. по справі № 642/2076/14-а, звернулася до суду із цим  позовом. 
Отже, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими ст. 382 КАС України    пов`язує наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення. За вказаних обставин, якщо позивачка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися її права, свободи чи інтереси, то вона повинна була звертатися до суду в порядку ст. 382 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов.
Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що в даному випадку між сторонами не виникло нового спору, а має місце продовження тих самих спірних правовідносин, які розглядалися судом у справі № 642/2076/14-а, у зв`язку з чим  вимоги позивачки слід розглядати не в порядку позовного провадження, а в порядку, визначеному ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України.
Обраний позивачкою спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. Якщо позивачка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен звертатися до суду в порядку ст. 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов.
Таким чином, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.
Аналогічна правова позиція, викладена в постановах Верховного Суду від 20.02.2019 р. у справі №806/2143/1517 від 17.04.2019 р. у справі № 355/1648/15-а, від 21.08.2019 р. у справі №295/13613/16, від 22.08.2019 р. у справі № 522/10140/17 та від 21.11.2019 р. у справі №802/1933/18-а.
Відповідно до п. 4 ч. 1   ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а не про закриття провадження у справі.
Згідно з ч. 1    ст. 319 КАС України,    судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238,    240 цього Кодексу.
Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що оскільки є рішення суду яке набрало законної сили з того самого фактичного предмету спору і між тими самим сторонами, то рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.06.2021 р. підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі. 
Керуючись ст. ст. 238, 240, 311, 315, 319, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 18.06.2021 р. по справі № 520/5880/21 - скасувати. 
         Провадження у справі № 520/5880/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - закрити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк 	
Судді	   	Л.В. Курило    Я.В. П`янова