Єдиний унікальний номер 219/1021/21 
Номер провадження 22-ц/804/2450/21        

П О С Т А Н О В А
Іменем  У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2021 року Донецький апеляційний суд колегією суддів у складі:

судді-доповідача         Никифоряка Л.П.
суддів            Гапонова А.В., Кішкіної І.В. 
за участі секретаря судового засідання   Кіпрік Х.В.

розглянувши відкрито в залі судових засідань Донецького апеляційного суду в м. Бахмут справу що виникла з сімейних правовідносин за позовною заявою ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 за участю третьої особи - органу опіки та піклування Бахмутської міської ради про  втрату права користування жилим приміщенням та встановлення місця проживання неповнолітньої дитини, в якій подано апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17 червня 2021 року (головуючий у суді 1 інстанції Феняк О.Р.),  – 
В С Т А Н О В И В:

05 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання її такою що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 та вимагав визначити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в даній квартирі з батьком. 
В обґрунтування позову заявник посилався на те, що з 17 січня 2009 року по 08 грудня 2010 року він перебував у шлюбі з відповідачкою, в період шлюбу народилась дитина ОСОБА_4 , яка за договором дарування від 23 вересня 2013 року є власником спірного житла, квартири в якій проживає разом з батьком; мати якої у вказаній квартирі не проживає з літа 2018 року, що позивач вбачав підставою для визнання її такою, що втратила право користування зазначеним житлом. 

Рішенням Артемівського міськрайонного суд Донецької області від 17 червня 2021 року частково задоволено позовні вимоги, визначено місце проживання дитини ОСОБА_2 разом із батьком, в решті вимог відмовлено. Правові підстави для задоволення позову суд вбачав в тому, що батько створив за місцем свого проживання належні умови для проживання та розвитку дитини та суд виходив із бажання дитини проживати разом з батьком. 

Постановою Донецького апеляційного суду від 03 серпня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 в частині відмови в задоволенні позову про визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 залишено без змін.

20 серпня 2021 року до апеляційного суду із скаргою на рішенням звернулась ОСОБА_3 , яка в апеляційній скарзі висловила вимогу про часткове скасування рішення та ухвалення нового про відмову в позові про визначення місця проживання дитини з батьком. 
В обґрунтування скарги заявник посилалась на те, що ОСОБА_1 ніде не працює і неспроможний створити належні умови для проживання дитини та належного розвитку дитини, оскільки немає доходу і живе на аліменти сплачені на дитину.
Незаконність та необґрунтованість рішення суду на думку заявника полягала також в тому, що суд не дав правової оцінки негативному впливу зі сторони позивача на дитину та через його заборону дитині спілкуватися з матір`ю. 
На думку заявника апеляційної скарги, судом також взято до уваги немотивований висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Бахмутської міської ради. 

На час розгляду справи відзивів не надходило. 

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту рішення, яке оскаржено, доводів апеляційної скарги та меж, в яких повинна здійснюватись перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, пояснення відповідача, за відсутності позивача який надав клопотання про розгляд справи без нього та за відсутності третьої особи, повідомленої про час та місце судового розгляду належним чином, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

В ході судового розгляду встановлено такі обставини, які підтверджені належними та допустимими доказами.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_2 , батько ОСОБА_1   та мати ОСОБА_3 /копія свідоцтва про народження а.с.11/.

08 грудня 2010 року Дебальцевським міським судом розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 /а.с.10/

Згідно довідки від 26 січня 2021 року в квартирі АДРЕСА_1 були зареєстровані ОСОБА_1 (власник), ОСОБА_3 (дружина) та ОСОБА_4 (донька) з 18 липня 2012 року /а.с.7/.

23 вересня 2013 року ОСОБА_1 подарував ОСОБА_2 належну йому квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 83,7м2 /інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно а.с.13, 14/.

Відповідно до Актів від 09 вересня 2019 року та 26 січня 2021 року ОСОБА_3 не проживає за місцем реєстрації з липня 2018 року /а.с.8,9/.

Судовим наказом Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 червня 2019 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання  дитини ОСОБА_2 /а.с.12/.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції вірно визначився із характером спірних правовідносин та застосував належні норми матеріального права, правильно тлумачив закон і взяв до уваги обставин що мають значення для справи.

Вирішуючи спір, суд керувався положеннями сімейного кодексу України /надалі СК України/. 

Статтями 141, 157, 160 та 161 СК України визначено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини; питання виховання дитини вирішується батьками спільно та місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. 

У випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом та під час вирішення спору щодо місця проживання дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. 

Частина перша статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 р. N 2402-III проголошує, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Як вбачається із встановлених у справі обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами, батько створив належні умови для проживання, виховання та належного утримання дитини. 

У даній справі сторони не заперечували обставин щодо проживання дитини з батьком протягом певного часу та прихильності дитини саме до батька, що є вирішальним при визначенні місця проживання дитини.  

Згідно частин 7, 8 статті 7 СК під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Ніщо не вказує на те, що батько здійснює негативний вплив на дитину, та не надано жодних доказів з приводу будь-яких зловживань з боку батька; також не спростовує висновків суду посилання заявника в апеляційній скарзі на те, що висновки органу опіки здійснено без залучення до такого дослідження психолога.

Із наведеного необхідно зробити висновок, про відповідність висновків суду фактичній стороні справи що є виявом повного з`ясування судом обставин що мають значення для справи, а повне і всебічне дослідження справи є необхідною умовою ухвалення судом обґрунтованого рішення.

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції виконав вимоги про законність та обґрунтованість рішення суду, висновки суду здійсненні з дотриманням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення в частині вирішення спору про визначення місця проживання дитини без змін.
В решті рішення суду вже було предметом перевірки судом апеляційної інстанції з огляду на що не може предметом даного судового розгляду. 

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, - 
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Артемівського міськрайонного суд Донецької області від 17 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття та касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 жовтня 2021 року.

Судді: