ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/4516/20  Номер провадження 22-ц/814/1802/21	Головуючий у 1-й інстанції Хіневич В. І.  Доповідач ап. інст. Дорош А. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого – судді - доповідача   Дорош А.І.
Суддів:    Лобова О.А., Триголова В.М.
при секретарі:  Коротун І. В. 

розглянувши в м. Полтаві за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 

на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08 червня 2021 року, ухвалене суддею Хіневичем В.І., повний текст рішення складено - 14 червня 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину,-

В С Т А Н О В И В:
11 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до її повноліття у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, але на менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 2 000 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 24.06.1995 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася донька ОСОБА_3 . На даний час відповідач залишила його та доньку у квартирі та ніяким чином не допомагає у вихованні та утриманні доньки, не надає належної матеріальної допомоги в обсязі, достатньому для створення необхідних умов для навчання та розвитку доньки, будучи повністю фізично здоровою та працездатною особою.
Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08 червня 2021 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження обставин, на які посилається позивач, а саме що донька проживає разом з батьком та він повністю її утримує, а відповідач взагалі не здійснює утримання доньки. У судовому засіданні вказані обставини також не знайшли свого підтвердження. При цьому, будь-яких клопотань стороною позивача не заявлялося, сторони висловили думку щодо можливості переходу до судових дебатів. Враховуючи вище викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача не обґрунтовані належним чином та недоведені належними та допустимими доказами, а тому не підлягають до задоволення.

        В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов, стягнути з відповідача на його користь понесені витрати на правничу допомогу.

        Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідачем та її представником після отримання копії позовної заяви з додатками не було подано відзив або будь-які заперечення й докази, які б спростовували позицію позивача щодо місця проживання дитини та щодо її утримання батьком. Також не було надано доказів, які б свідчили про те, що мати ОСОБА_2 приймає участь в утримання дитини. Зазначає, що факт проживання доньки ОСОБА_5 з батьком з серпня 2020 року підтверджується висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області №472 від 12 квітня 2021 року. Даний доказ не міг бути поданий суду одночасно з позовною заявою, оскільки був складений 12 квітня 2021 року, його оригінал знаходиться в матеріалах цивільної справи № 537/3402/20, що перебуває у провадженні Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області. 

       Відзив на апеляційну скаргу не подано.

       Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

       Відповідно до ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
       Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
       Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
       Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

       Згідно встановлених судом першої інстанції обставин, позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 24.06.1995 року зареєстрували шлюб у Палаці шлюбів м. Кременчука, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 24.06.1995 року, серії НОМЕР_1 , актовий запис №651 (а.с. 7). 

Під час шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 07.06.2011 року Крюківським відділом ДРАЦС Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 335 (а.с. 8).

У судовому засіданні встановлено, що наразі сторони проживають окремо. 

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження обставин, на які посилається позивач, а саме що донька проживає разом з батьком та він повністю її утримує, а відповідач взагалі не здійснює утримання доньки.

У судовому засіданні вказані обставини також не знайшли свого підтвердження. При цьому, будь-яких клопотань стороною позивача не заявлялося, сторони висловили думку, щодо можливості переходу до судових дебатів. 

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1ст.4ЦПК України).

У відповідності до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 83 ЦПК України визначено, що позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причин, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази підтверджують, що особа здійснила всі належні від неї дії на отримання вказаного доказу.

Як передбачено у ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних доказів у справі.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач ОСОБА_1 всупереч чинному сімейному та цивільному процесуальному законодавству України не надав суду належні до допустимі докази на підтвердження того, що дочка ОСОБА_6 проживає з ним та перебуває на його утриманні, а відповідач ОСОБА_2 не приймає участі в утриманні доньки.

Додана до апеляційної скарги копія висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області не може бути прийнята до уваги колегії суддів, оскільки ОСОБА_1 не наведено в апеляційній скарзі жодних підстав, у зв`язку з чим він не подав вказаний висновок до суду першої інстанції та не надав докази неможливості подання вказаного документу до суду з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Так, згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів 11 грудня 2020 року. Розгляд справи відкладався неодноразово. Рішення по суті позовних вимог ухвалено судом першої інстанції 08 червня 2021 року. Таким чином колегія суддів вважає, що до ухвалення рішення у даній справі у ОСОБА_1 була реальна можливість надати суду копію даного висновку від 12.04.2021 р. №472 на підтвердження факту проживання ОСОБА_3 з батьком та перебування її на його утриманні. 

Крім того, колегія суддів враховує, що згідно відкритих даних Єдиного державного реєстру судових рішень http://www.reestr.court.gov.ua/ між сторонами на даний час існує спір про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , який перебуває в провадженні Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області.

Відповідно до ч.ч. 1- 3,6 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що копія висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області є новим доказом у справі і не може бути прийнята судом апеляційної інстанції з вищевикладених підстав.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності заперечень відповідача по суті пред`явлених позовних вимог також не можуть бути враховані судом апеляційної інстанції, оскільки відсутність заперечень або визнання позовних вимог відповідачем не є безумовною підставою задоволення таких вимог.

Отже, доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судового рішення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем та його представником норм матеріального та процесуального права.

Крім того, колегія суддів роз`яснює, що ОСОБА_1 не позбавлений права повторно звернутися до суду з відповідним позовом з дотриманням вимог цивільного процесуального законодавства України та надати належні та допустимі докази на підтвердження заявлених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вище вказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 – 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду  цивільних справ, - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08 червня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
    
Повний текст постанови складено 04 жовтня 2021 року. 

СУДДІ:        Дорош А.І.                        Лобов О.А.                        Триголов В.М.