Ухвала
іменем України 
30 листопада2021 року
м. Київ
справа № 140/281/18
провадження № 51-5569 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду  у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 – ОСОБА_5 на вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 17 вересня 2020 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду                            від 21 вересня 2021 року,
встановив:
За вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 17 вересня 2020 рокуОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за частиною 4 статті 187 Кримінального кодексу України (далі – КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років з конфіскацією майна, за пунктами 6, 9, 12 частини 2 статті 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років з конфіскацією майна.
На підставі частини 1 статті 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років з конфіскацією майна.
На підставі частини 5 статті 72 КК (в редакції закону № 838-VIIIвід 26 листопада              2015 року) ОСОБА_4 у строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 28 вересня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цим же вироком вирішено питання щодо процесуальних витрат і речових доказів.
 
Також, вказаним вироком засуджено ОСОБА_6 , щодо якого судові рішення в касаційному порядку не оскаржуються, та ОСОБА_7 , щодо якого судові рішення в касаційному порядку оскаржуються.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 21 вересня 2021 року вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 17 вересня 2020 року щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 змінено в частині застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна та визначення початку строку відбування покарання.
Постановлено скасувати цей вирок в частині конфіскації в дохід держави речового доказу, а саме автомобіля ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_1 .
Також постановлено зазначити в резолютивній частині вироку про застосування додаткового покарання ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 у виді конфіскації всього майна, яке є власністю засуджених.
Початок строку відбування покарання  ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 обчислювати з моменту набрання вироком законної сили.
Скасовано арешт на речовий доказ автомобіль ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_1 , накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду від 04 жовтня 2017 року, що перебуває на зберіганні на майданчику Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області, який знаходився у володінні ОСОБА_7 , та повернуто вказаний автомобіль його власнику — ОСОБА_8 .
В решті вирок суду першої інстанції залишено без зміни.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що захисник не погоджується з вказаними судовими рішеннями щодо його підзахисного. Посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Перевіривши касаційну скаргу захисника на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону
 
Так, відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК.
Згідно із частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є:  істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості  кримінального правопорушення та особі засудженого. 
Зокрема, захисник у мотивувальній частині касаційної скарги вказує на неправильну кваліфікацію дій його підзахисного, при цьому не наводить належні доводів такої позиції з урахуванням вимог кримінального процесуального закону та змісту судових рішень.
Тобто у касаційній скарзі захисник має вказати на конкретні порушення закону, що може бути підставами для скасування або зміни судових рішень, які, на його думку, допущено судами першої та апеляційної інстанцій при їх постановленні, навести конкретні докази і аргументи на обґрунтування кожної позиції.
 
Крім того, відповідно до статті 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:
 - залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу – без задоволення;
 - скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
 - скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;
 - змінити судове рішення.
Однак, захисник просить скасувати оскаржувані щодо ОСОБА_4 судові рішення і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, тоді як одночасне скасування вироку місцевого суду та ухвали апеляційного суду є підставою для призначення нового розгляду у суді першої інстанції.
Таким чином, недодержання захисником вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху. 
 
З урахуванням наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд           
 
постановив:
Касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 – ОСОБА_5 на вирок Немирівського районного суду Вінницької області   від 17 вересня 2020 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 21 вересня           2021 року залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали. 

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                      ОСОБА_2                                        ОСОБА_3