П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

14 грудня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 815/724/16	
Головуючий в 1 інстанції: Бутенко А.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі: головуючої судді – Зуєвої Л.Є.,
суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.
при секретарі Цехмейстренко Ю.В..,
за участі  представника позивача Бойко Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової інспекції в Одеській області на рішення  Одеського окружного адміністративного суду від 11 серпня  2021 року по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИЛСТРОЙСЕРВИС-2» до Головного Управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2016 року ТОВ «ЖИЛСТРОЙСЕРВИС-2» звернулось до суду                              з позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень форми «В4» від 16.02.2016 року №0000442201, форми «Р» від 16.02.2016 року №0000462201.
23.02.2016 року позивачем подано заяву про зміну предмету позову, в якій просили визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення форми “В4” від 16.02.2016 року №0000442201, форми “Р” від 16.02.2016 року №0000462201.
Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 28.04.2016 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від          27.07.2016 року, адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення від 16.02.2016 року №0000442201 та №0000462201.
Постановою Верховного суду від 18.01.2021 року касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області задоволено частково, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.04.2016 та ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.07.2016 скасовано, а справу №815/724/16 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сума залишку непогашеного від`ємного значення сформована позивачем належним чином, отже позивач має право на врахування залишку від`ємного значення податку на додану вартість до повного його погашення незалежно від термінів давності. Зазначає, що підприємство протягом жовтня 2013 року - жовтня 2014 року не декларувало в деклараціях з податку на додану вартість залишок від`ємного значення за проханням податкового органу, однак зберігав за собою право на цей залишок шляхом зазначення його в додатках до декларацій. Також вважає, що висновки податкового органу про укладання угод між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю “Хай-Рейз Констракшнз Холдинг” без мети отримання доходу, тобто, укладання фіктивних правочинів, є припущеннями відповідача, які спростовуються матеріалами справи, сума залишку непогашеного від`ємного значення сформована позивачем правильно , підтверджувалася та перевірялася податковим органом,тому на думку позивача  підприємство  має право на врахування залишку від`ємного значення податку на додану вартість до повного його погашення незалежно від термінів давності.
Головне управління ДПС в Одеській області  у відзиві на позовну заяву зазначило,  що фінансово-господарська діяльність позивача, яка пов`язана з продажем та в подальшому з придбанням 8/100 часток об`єкту незавершеного будівництва 24-поверхового оздоровчого комплексу з апартаментами та паркінгом була здійснена без мети отримання доходу як фінансового результату господарської діяльності, а з метою мінімізації податкових зобов`язань з податку на прибуток у майбутньому та зменшення податкових зобов`язань з податку на додану вартість, що підлягали сплаті до бюджету за грудень 2014 року Товариством з обмеженою відповідальністю “Хай-Рейз Констракшнз Холдинг”. Також відповідач посилається на те, що позивачем в порушення вимог Податкового кодексу України не подано уточнюючі розрахунки.
Рішенням  Одеського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2021р. адміністративний позов задоволено повністю, визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення від 16.02.2016 року №0000442201 та №0000462201.
Не погоджуючись з таким рішенням,  Головне управління ДПС в Одеській області                    надало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити .
У доводах апеляційної скарги  зазначено,  що судом першої інстанції   не досліджено тих доказів, які наявні в матеріалах судової справи відносно податкового обліку та ухилення від сплати податків з боку ТОВ «Хай-Рейз Констракшнз Холдинг» за наслідками укладення відповідних правочинів.
Також, судом помилково зроблені висновки щодо відсутності підтвердження висновку контролюючого органу, що проведені господарські операції між даними суб`єктами здійснені за відсутності розумної економічної причини (ділової мети).
Апелянт вважає, що суд першої інстанції фактично проігнорував  вимоги постанови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від  18.01.2021 року, в якій  зазначено, що підставою скасування попередніх рішень  першої та апеляційної інстанції у цій справі є  те, що суди  зосередились лише на наявності/відсутності  факту реальності господарської операції, яка взагалі не заперечується податковим органом. Але суть  спору виникла  саме щодо  здійснення господарської операції з точки зору наявності  розумної економічної мети  для отримання прибутку, адже очевидно, що позивач за результатами вчинення  двох правочинів отримав збиток, а не прибуток. З огляду на ці обставини,    під час нового розгляду справи  суду першої інстанції необхідно було ретельно дослідити показникі, зокрема, бухгалтерського обліку ТОВ «Жилстройсервіс-2» з метою встановлення наявності або відсутності ділової мети в укладених правочинах з ТОВ «Хай-Рейз Констркшнз Холдінг».
Позивачем  подано відзив на апеляційну скаргу, в якій   позивач вважає доводи  Головного управління ДПС в Одеській області  не обґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають, а рішення суду першої інстанції законним та вмотивованим.
Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового  розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів  дійшла наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ “ЖИЛСТРОЙСЕРВИС-2” зареєстроване 21.03.2006 року рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради, перебуває на обліку в Головному Управлінні ДПС в Одеській області, є платником податку на додану вартість, основним видом діяльності позивача є будівництво житлових і нежитлових будівель.
Державною податковою інспекцією у Київському районі м. Одеси Головного Управління ДФС в Одеській області в період з 13.10.2015 року по 22.10.2015 року проведена позапланова виїзна документальна перевірка ТОВ “ЖИЛСТРОЙСЕРВИС-2” з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині правомірності декларування від`ємного значення з податку на додану вартість за період з 01.10.2012 року по               30.06.2015 року, за результатами якої складений акт перевірки №2984/22-01/34319566 від            29 жовтня 2015 року (т. І, а.с. 14-37).
Зазначеною перевіркою встановлено порушення ТОВ “ЖИЛСТРОЙСЕРВИС-2” п. 102.5 ст. 102, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми залишку непогашеного від`ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів, сформованого до 1 лютого 2015 року по рядку 31 Декларації за червень 2015 року на загальну суму 18801986 грн., п. 185.1 ст. 185, п. п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми залишку від`ємного значення з податку на додану вартість, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду по рядку 24 Декларації за травень та червень 2015 року на загальну суму 3375000 грн.
На підставі виявлених порушень, з врахуванням процедури адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення до Головного управління ДФС в Одеській області (т. І, а.с. 122-140), Державною податковою інспекцією у Київському районі м. Одеси Головного Управління ДФС в Одеській області винесено податкове повідомлення-рішення форми “В4” від 16.02.2016 року №0000442201, яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 21738488 грн., форми “Р” від              16.02.2016 року №0000462201, яким позивачу визначена сума грошового зобов`язання з податку на додану вартість за основним платежем в розмірі 594787 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 148697 грн. (т. І, а.с.116-117).
Як вбачається з акту перевірки 2984/22-01/34319566 від 29 жовтня 2015 року, підставами для висновків про завищення позивачем розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість та як наслідок заниження розміру грошового зобов`язання з податку на додану вартість стало укладання угод між позивачем та ТОВ “Хай-Рейз Констракшнз Холдинг”, пов`язаних з продажем та в подальшому придбанням 8/100 часток об`єкту незавершеного будівництва 24-поверхового оздоровчого комплексу без мети отримання прибутку, як фінансового результату господарської діяльності, а з метою мінімізації податкових зобов`язань з податку на прибуток в майбутньому та зменшення податкових зобов`язань з ПДВ підприємством ТОВ “Хай-Рейз Констракшнз Холдинг”, а також, не включення в розрахунок суми бюджетного відшкодування оплати попередніх періодів, тобто добровільна відмова позивача від відшкодування, на яке він мав право, але не скористався ним протягом строку позовної давності - 1095 днів, що призвело до безпідставного завищення залишку від`ємного значення з ПДВ попередніх звітних періодів по податковій декларації за червень 2015 року.
За  результатами касаційного перегляду   рішення  по цій справі,  Верховний Суд  скасовуючи рішення першої та апеляційної інстанції , направив справу на новий розгляд до суду першої інстанції та зазначив, що під час розгляду справи суди попередніх інстанцій не перевірили чи були обумовлені розумними економічними чи іншими причинами (метою ділового характеру) господарські операції позивача з його контрагентом щодо продажу за          20 000 000 грн. та подальшого придбання цього самого об`єкта за 20 250 000 грн. того ж самого об`єкту нерухомого майна - незавершеного будівництва 24-поверхового оздоровчого комплексу, розташованого за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 60/1.   
Крім того Верховним судом  було  зазначено, що суди також не перевірені доводи податкового органу, викладені в акті перевірки щодо відсутності економічної вигоди від проведення операції з продажу зазначеного об`єкту, не здійснення фінансово-господарської діяльності підприємством, відсутності будь-яких будівельних робіт на об`єкті. Не надано оцінку доводам податкового органу щодо збільшення балансової вартості об`єкту при незмінності стану готовності об`єкту, що на думку податкового органу, надасть змогу позивачу в подальшому, після вводу об`єкту в експлуатацію, збільшити суму амортизаційних відрахувань та, як наслідок, збільшити суму витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток в сторону зменшення останнього. Взагалі не перевірено доводи податкового органу, що зазначені операції призвели до зменшення оподатковуваного прибутку в ТОВ “Хай-Рейз Констракшнз Холдинг”.
Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на зарахування суми від`ємного значення до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у відповідності до п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України без обмеження строків до погашення цієї суми, 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зазначеним вимогам процесуального закону рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 серпня  2021 року  відповідаює,  а викладені у апеляційній  скарзі доводи скаржника є неприйнятні з огляду на наступне.
Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 р. №2755-VI.
Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Пунктом 138.1 статті 138 Податкового кодексу України передбачено, що витрати, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.
Згідно п. 138.2 ст. 138 Податкового кодекс України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
Відповідно до п. "г" п. п. 138.10.3 п. 138.10 ст. 138 Податкового кодексу                   України до складу інших витрат, зокрема, включаються: витрати на збут, які включають витрати, пов`язані з реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, в тому числі, витрати на рекламу та дослідження ринку (маркетинг), на передпродажну підготовку     товарів.
Згідно п. п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
За приписами п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Згідно із статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Щодо встановленого в акті перевірки порушення п.102.1 ст.102, п.200.4 с.200 ПК України, що призвело до завищення суми залишку непогашеного від`ємного значення попередніх звітних періодів сформованого до 1.02.2015 року по рядку Декларації за червень 2015 року на загальну суму 18801986 грн. суд не погоджується із правомірністю та обґрунтованістю висновків акта перевірки.  
Позивач має право на зарахування суми від`ємного значення до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у відповідності до п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України без обмеження строків до погашення цієї суми, строки, передбачені п. 102.5 ст. 102 Податкового кодексу України застосовуються в разі подання заяви на бюджетне відшкодування, проте, таку заяву позивач не писав та за даними відповідача ТОВ “ЖИЛСТРОЙСЕРВИС-2” не має право на отримання бюджетного відшкодування, що підтверджується листом Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси №28881/15-02  від 21.11.2011 року.
Отже, єдиною можливістю для позивача в даному випадку є зарахування від`ємного значення до складу податкового кредиту наступних звітних (податкових) періодів, оскільки він не приймав рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, що є правом позивача, не має право на отримання такого відшкодування за даними податкового органу та навіть в разі добровільної відмови від отримання відшкодування така сума включається до складу податкового кредиту наступного звітного періоду у відповідності до положень п. 200.14 ст. 200 Податкового кодексу України.
З наявних в матеріалах справи декларацій з податку на додану вартість за період 2013-2014 років дійсно вбачається, що позивачем в декларації з податку на додану                        вартість за вересень 2013 року було задеклароване від`ємне значення попередніх                періодів в розмірі 22212590 грн., однак в жовтні 2013 року позивачем поданий уточнений розрахунок за вересень 2013 року, яким показники рядку 24 декларації на цю суму    зменшені.
Вказані дії були вчинені позивачем за поясненнями його представників на прохання податкового органу з метою покращення показників району та області, однак, Державною податковою інспекцією у Київському районі м. Одеси на запит №30 від 02.10.2013 року надана позивачу довідка №8689/10/15-02 від 22.10.2013 року (Том ІІІ, аркуш справи 103) про те, що по декларації за вересень 2013 року залишок від`ємного значення рахується в сумі 22212590 грн. 
До того ж, позивачем, незважаючи на не декларування суми від`ємного значення в рядку 22, 24 Декларацій з податку на додану вартість з вересня 2013 року по жовтень               2014 року, в додатках до уточнюючого розрахунку за вересень 2013 року та всіх декларації по жовтень 2014 року, зокрема, додатку 2 “Довідка про залишок суми від`ємного значення попередніх податкових періодів що залишаються не погашеними після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному податковому періоді та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду”, від`ємне значення в розмірі 22212590 грн. декларувалося.
Слід зазначити, що декларації з додатками за цей період прийняті податковим органом, проте, камеральні перевірки за цей період відповідачем не проводилися, незважаючи на наявність не відповідності декларації її додаткам.
До того ж, в акті перевірки в зведених даних щодо задекларованих та встановлених сум податку на додану вартість податковий орган самостійно зазначає відсутність зазначеної суми від`ємного значення в деклараціях як відхилення від даних податкового органу про наявність цих сум.
В декларації з податку на додану вартість за листопад 2014 року позивач відобразив суму, яку весь час декларував в додатках (Д2) до декларацій попередніх періодів, тим самим відновивши свої показники від`ємного значення в звітності, формування яких податковим органом не заперечується.
Позивач усунув помилку у відповідності до вимог п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу, якими передбачено право платника податків не подавати уточнюючий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.
Отже, оскільки формування позивачем від`ємного значення податковим органом не заперечується, позовна давність для зарахування від`ємного значення до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду не застосовується, у позивача є право для зарахування спірного від`ємного значення до складу податкового кредиту наступних періодів до його погашення, весь період, який перевірений податковим органом позивач декларував спірну суму від`ємного значення, в тому числі в додатках до декларацій, які з врахуванням розбіжностей між деклараціями та додатками до них, приймалися податковим органом, камеральні перевірки по ним не проводилися, суд вважає доведеним наявність у позивача права на спірне від`ємне значення попередніх періодів та приходить до висновку щодо необґрунтованого зменшення цього від`ємного значення за податковим повідомленням-рішенням.
Також, податковим органом в акті перевірки встановлено завищення суми залишку від`ємного значення з податку на додану вартість, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду на загальну суму 3375000 грн. в зв`язку із порушенням п. 185.1 ст. 185, п. п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, оскільки між позивачем та ТОВ “Хай-Рейз Констракшнз Холдинг” укладалися угоди, пов`язані з продажем та в подальшому придбанням 8/100 часток об`єкту незавершеного будівництва без мети отримання прибутку, як фінансового результату господарської діяльності, з метою мінімізації податкових зобов`язань з податку на прибуток в майбутньому та зменшення податкових зобов`язань з ПДВ підприємством ТОВ “Хай-Рейз Констракшнз Холдинг”.
З аналізу вимог податкового законодавства вбачається, що підставою для         виникнення у платника права на формування відповідних сум податкових вигод (витрат та податкового кредиту) є факт реального здійснення операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.
При цьому наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту придбання відповідного активу.
Будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
Слід зазначити, що обов`язок підтвердити правомірність та обґрунтованість сформованого податкового кредиту первинними документами покладається на платника-покупця товарів (робіт, послуг), оскільки саме він виступає суб`єктом, який використовує при обчисленні кінцевої суми податку, що підлягає сплаті до бюджету, суму податкового кредиту з податку на додану вартість, визначену постачальником, та зменшує оподатковуваний доход на вартість товарів (робіт, послуг), визначену продавцем.
Подані платником документи повинні достовірно підтверджувати реальність господарських операцій та інші обставини, з якими законодавець пов`язує право платника на податкову вигоду.
Податкова вигода може бути визнана необґрунтованою, зокрема, у випадках, якщо для цілей оподаткування операції обліковані не у відповідності з їх дійсним економічним змістом або враховані операції, що не обумовлені розумними економічними або іншими причинами (цілями ділового характеру).
В свою чергу, господарською діяльністю згідно з підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України є діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності  кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку, які є формою здійснення господарської діяльності, то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатись               вчиненою в межах господарської діяльності платника податку та лише за таких умов платник має право на врахування в податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій.
Таким чином, лише господарські операції, здійснені за наявності розумних економічних причин (ділової мети), є такими, що вчинені в межах господарської діяльності.
За правилами підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.
Отже, зміст поняття розумної економічної причини (ділової мети) передбачає обов`язкову спрямованість будь-якої операції платника на отримання позитивного економічного ефекту, тобто на приріст (збереження) активів платника (їх вартість), а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.
В той же час, не обов`язково, аби економічний ефект спостерігався негайно після вчинення операції. Не виключено, що такий ефект настане в майбутньому, а також не виключено, що в результаті об`єктивних причин економічний ефект може не настати взагалі. Зокрема, операція може виявитись збитковою, і це є одним із варіантів нормального перебігу подій при здійсненні господарської діяльності.
Проте із визначеного в Податковому кодексі України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) поняття ділової мети випливає, що обов`язково повинен бути намір платника податку отримати відповідний економічний ефект, тобто господарська операція принаймні теоретично (за умови досягнення поставлених завдань) має передбачати можливість приросту або збереження активів чи їх вартості.
Якщо ж та чи інша операція не зумовлена розумними економічними причинами (позбавлена ділової мети), то такі операції не є вчиненими в межах господарської діяльності, а відтак, їх наслідки не підлягають відображенню в податковому обліку.
З`ясування наміру платника податку на отримання економічного ефекту від господарської операції передбачає аналіз умов та обставин її здійснення. При цьому економічний ефект не повинен полягати виключно в зменшенні податкового навантаження на хоча б одного з учасників операції.
Відповідно, економічний ефект відсутній в операціях, які призводять до збільшення задекларованих витрат платника та зменшують об`єкт його оподаткування без можливості отримання додаткового приросту активів чи збереження їх вартості.
При цьому варто виходити з того, якою в тій  чи  іншій ситуації має бути поведінка добросовісного суб`єкта господарювання, що за звичайних умов ведення господарської діяльності зацікавлений у найбільшому скороченні своїх витрат.
Судом встановлено, що у 2008 році  ТОВ "ЖИЛСТРОЙСЕРВИС-2" отримало дозвіл на будівництво  24-поверхового оздоровчого комплексу, розташованого за адресою м.Одеса  ,Французький бульвар,60/1 , розпочало будівництво  та  відбудувало   частину комплексу, однак у зв?язку з  фінансовою  кризою , самостійно звершити будівництво  позивач  не зміг ,  довгий час цей комплекс мав статус незавершеного будівництва та жодних робіт на ньому не проводилось. 
У зв`язку із складною економічною ситуацією, у 2014 р. керівництвом                            ТОВ "ЖИЛСТРОЙСЕРВИС-2" було прийнято рішення продати частину даного об`єкту - паркінг ТОВ «ХАЙ-РЕЙЗ Констракшнз холдинг» для можливості  в подальшому закінчити недобудований оздоровчий комплекс.
На момент укладення договору ТОВ «ХАЙ-РЕЙЗ Констракшнз холдинг» мало власні потужності для будівництва, зокрема, основним видом господарської діяльності даного підприємства є будівництво житлових та нежитлових будівель, а допоміжними - виготовлення будівельних виробів із бетону та виготовлення готового бетону .
Така спеціалізація ТОВ «ХАЙ-РЕЙЗ Констракшнз холдинг» повинна була скоротити витрати на будівництво паркінгу з  естакадою для в`їзду  на територію  комплексу  та після завершення його добудови, продовжити будівництво об`єкта в цілому.
У зв`язку із зазначеним, для можливості закінчення будівництва , розпочатого у              2008 році, 22.12.2014 р. між товариством з обмеженою відповідальністю «ЖИЛСТРОЙСЕРВИС-2» в особі продавця, та товариством з обмеженою відповідальністю «ХАЙ-РЕЙЗ Констракшнз холдинг» в особі покупця, укладено Договір купівлі-продажу 8/100 часток об`єкта незавершеного будівництва, посвідчений приватним нотаріусом Тиквенко М.О. Одеського міського нотаріального округу зареєстрованого в реєстрі за №2032.
На підтвердження факту виконання умов договору позивачем надані акти приймання-передачі майна від 29.12.2014 року, податкові накладні, платіжні доручення за грудень               2014 року та регістри бухгалтерського обліку.
Також, судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю та позивачем 18.05.2015 року укладений посвідчений нотаріусом договір купівлі-продажу №675, за яким Товариство з обмеженою відповідальністю “ ХАЙ-РЕЙЗ Констракшнз Холдинг” продало 8/100 об`єкту нерухомого майна - незавершеного будівництва                          24-поверхового оздоровчого комплексу, розташованого за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 60/1 за 20250000 грн.
На підтвердження факту виконання умов договору позивачем надані акт приймання-передачі майна від 18.05.2015 року, платіжні доручення, податкові накладні та дані бухгалтерського обліку.
Оцінена (ринкова) вартість 8/100 часток об`єкта незавершеного будівництва становить 19 786 025,70 грн., в тому числі ПДВ відповідно до Звіту про незалежну оцінку, складеного TOB “ОК Гудвілл” 16.12.2014 року та виданого 19.12.2014 року.
Згідно з Договором купівлі-продажу від 22.12.2014 року, продавець передав у власність покупцеві, а покупець прийняв 8/100 часток об`єкта нерухомого майна, за що зобов`язався сплатити продавцеві визначену договором грошову суму в розмірі                                20 000 000 грн., в тому числі ПДВ 3 333 333,33 грн.
Оплата за цим договором мала бути проведена покупцем в безготівковій формі шляхом банківського переказу суми договору на рахунок продавця НОМЕР_1 в АБ “Південий”, МФО 328209, із дотриманням правил та порядку, передбачених цим договором та вимогами норм чинного законодавства.
Актом прийому-передачі від 29.12.2014 за договором купівлі-продажу №2032 від 22.12.2014 року, складеного між ТОВ “ ЖИЛСТРОЙСЕРВИС-2” та ТОВ “ХАЙ- РЕЙЗ Констракшнз Холдинг” зазначено передачу від продавця до покупця 8/100 часток об`єкту нерухомого майна за ціною продажу в сумі 20 000 000 грн., у тому числі ПДВ                            3 333 333,33 грн.
Згідно з випискою по рахунку НОМЕР_1 в АБ “Південний” ТОВ “ ЖИЛСТРОЙСЕРВИС-2” за 22.12.2014 року та за 26.12.2014 року, визначено врахування коштів від платника ТОВ “ХАЙ-РЕЙЗ Констракшинз Холдинг” з призначенням “оплата за договором купівлі-продажу №2032 від 22.12.2014” в сумі 20 000 000 грн., у тому числі ПДВ 3 333 333,33 грн.
Тобто, за Договором купівлі-продажу від 22.12.2014 року,                                                                                                                                                                                                         ТОВ “ ЖИЛСТРОЙСЕРВИС-2” втрачено право власності, шляхом реалізації, на 8/100 часток об`єкту нерухомого майна.
Вказаними документами підтверджується здійснення ТОВ “ ЖИЛСТРОЙСЕРВИС-2” відчуження майна, що відповідно до положень підпункту 14.1.31 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу визначається як будь-які дії платника податків, унаслідок вчинення яких такий платник податків у порядку, передбаченому законом, втрачає право власності на майно, що належить такому платнику податків, або право користування, зокрема, природними ресурсами, що у визначеному законодавством порядку надані йому в користування.
Зараховані кошти ТОВ “ХАЙ-РЕЙЗ Констракшнз Холдинг” в сумі 20 000 000 грн., у тому числі ПДВ 3   333 333,33 грн. використані ТОВ “ ЖИЛСТРОЙСЕРВИС-2” за господарсько-фінансовими взаємовідносинами з ТОВ “Нітроінвест”, а саме на видачу поворотної фінансової допомоги. 
Пунктом 1.3 Договору купівлі-продажу від 18.05.2015 року, складеного між товариством з обмеженою відповідальністю “ХАЙ-РЕЙЗ Констракшнз Холдинг” в особі продавця, та товариством з обмеженою відповідальністю “ ЖИЛСТРОЙСЕРВИС-2” в особі покупця, встановлено, що право власності 8/100 часток об`єкту нерухомого майна, станом на 18.05.2015 року належить товариству з обмеженою відповідальністю “ХАЙ-РЕЙЗ Констракшнз Холдинг” на підставі Договору купівлі-продажу 8/100 часток об`єкта незавершеного будівництва від 22.12.2014 року.
З облікового регістру картки по рахунку 943 “Собівартість реалізованих виробничих запасів” ТОВ “ ЖИЛСТРОЙСЕРВИС-2” за період грудень 2014 - червень 2015 років, балансова вартість 8/100 часток об`єкту рухомого майна визначена в розмірі                          16 030 136,67 грн., а також, віднесено за кредитом рахунку 792 “Результат фінансових операцій” в сумі  20 000 000 грн.
За співставленням балансової собівартості виробничих запасів в розмірі                                 16 030 136,67 грн. без ПДВ з сумою оціненою (ринковою) вартості 8/100 часток об`єкта незавершеного будівництва за Договором купівлі-продажу від 22.12.2014 року в розмірі               16 666 666,67 грн. без ПДВ встановлено, що за Договором купівлі-продажу від 22.12.2014 року, ТОВ “Жилстройсервис-2”, сумою реалізації в розмірі 16 666 666,67 грн. без ПДВ отримано дохід в сумі 636  530,00 грн. (16 666 666,67 грн. – 16 030 136,67 грн.).
Таким чином, вбачається продаж майна за ціною, більшою ніж визначено звітом про оцінку майна на 213974 грн. та отримання ТОВ “ ЖИЛСТРОЙСЕРВИС-2” в межах господарської діяльності за Договором купівлі-продажу від 22.12.2014 року доходу в розмірі, що є більшим здійсненних собівартісних витрат виробничих запасів на спорудження 8/100 часток об`єкту нерухомого майна в сумі 636   530,00 грн. 
У зв`язку з чим, господарська операція за Договором купівлі-продажу від            22.12.2014 року, є прибутковою, тобто економічно ефективною у результаті господарської діяльності, що визначається причиною (діловою метою), у рамках вимог підпункту 14.1.231 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України яким регламентовано, що розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.
Відповідно до Договору купівлі-продажу від 18.05.2015 року, складеного між                 ТОВ “ХАЙ-РЕЙЗ Констракшнз Холдинг” в особі продавця, та ТОВ “ ЖИЛСТРОЙСЕРВИС-2” в особі покупця, визначено зобов`язання продавця передати у власність покупцеві, а покупець приймає 8/100 часток об`єкта нерухомого майна, за що зобов`язався сплатити продавцеві визначену договором грошову суму в розмірі 20   250   000 грн., в тому числі ПДВ 3 375 000 грн.
Оцінена (ринкова) вартість 8/100 часток об`єкта незавершеного будівництва становить 20  050 930,20 грн., в тому числі ПДВ відповідно до Звіту про незалежну оцінку, складеного ТОВ “АКР-Консалт” 14.05.2015 року та виданого 14.05.2015 року.
Оплата за цим договором передбачена в безготівковій формі шляхом банківського переказу суми договору на рахунок продавця НОМЕР_2 в ПАТ АБ “Південний”, МФО 328209, із дотриманням правил та порядку, передбачених цим договором та вимогами норм чинного законодавства.
Актом прийму-передачі від 18.05.2015 року за Договором купівлі-продажу №675 від 18.05.2015 року, складеного між ТОВ “ ЖИЛСТРОЙСЕРВИС-2” та ТОВ “ХАЙ- РЕЙЗ Констракшнз Холдинг” зафіксовано передачу від продавця до покупця 8/100 часток об`єкту нерухомого майна за ціною продажу в сумі 20 250 000 грн., в тому числі ПДВ                             3 375 000 грн.
Згідно з платіжними дорученнями ТОВ “ ЖИЛСТРОЙСЕРВИС-2” вбачається перерахування коштів з рахунку покупця на рахунок отримувача ТОВ “ХАЙ-РЕЙЗ Констракшинз Холдинг” з призначенням “оплата за договором купівлі-продажу”                          20 250 000 грн., в тому числі ПДВ 3 375 000 грн. (платіжні доручення: №87 від               18.05.2015 року в сумі 250 000 грн. у тому числі ПДВ 41   666,67 грн.; №83 від               18.05.2015 року в сумі 2 000 000 грн., в тому числі ПДВ 333 333,33 грн.; № 82 від            18.05.2015 року в сумі 2 000 000 грн., в тому числі ПДВ 333 333,33 грн.; №81 від              18.05.2015 року в сумі 2 000 000 грн., в тому числі ПДВ 333 333,33 грн.;  №80 від             18.05.2015 року в сумі 2 000 000 грн., в тому числі ПДВ 333 333,33 грн.; № 79 від                18.05.2015 року в сумі 2 000 000 грн., в тому числі ПДВ 333 333,33 грн.; №78 від             18.05.2015 року в сумі 2 000 000 грн., в тому числі ПДВ 333 333,33 грн.; №77 від            18.05.2015 року в сумі 2 000 000 грн., в тому числі ПДВ 333 333,33 грн.; №76 від            18.05.2015 року в сумі 2 000 000 грн., в тому числі ПДВ 333 333,33 грн.; №75 від           18.05.2015 року в сумі 2 000 000 грн., в тому числі ПДВ 333 333,33 грн.; №74 від             18.05.2015 року в сумі 2  000 000 грн., в тому числі ПДВ 333 333,33 грн.).
Тобто, за Договором купівлі-продажу від 18.05.2015 року вбачається здійснення            ТОВ “Жилстройсервис-2” витрат на придбання 8/100 часток об`єкта нерухомого майна - в сумі 20 250 000 грн., в тому числі ПДВ 3 375 000 грн. (без ПДВ 16 875 000 грн.).
Сума витрат за Договором купівлі-продажу від 18.05.2015 року встановлена сторонами на підставі ринкової вартості об`єкту за Звітом про незалежну оцінку, складеного TOB “АКР-Консалт” 14.05.2015 року та виданого 14.05.2015 року, у відповідності до вимог пункту 14.1.219. Податкового кодексу України. 
Отже, за звітом про незалежну оцінку від  16.12.2014 року, складеним                             TOB “ОК Гудвілл”, оцінена (ринкова) вартість 8/100 часток об`єкта незавершеного будівництва становила 19 786 025,70 грн., в тому числі ПДВ відповідно до Звіту про незалежну оцінку, а за звітом про незалежну оцінку від 14.05.2015 року, складеного                 TOB “АКР-Консалт”, ринкова вартість  об`єкта незавершеного будівництва збільшилась та вже складала 20 050 930,20 грн., в тому числі ПДВ відповідно до Звіту про незалежну   оцінку. 
Актом прийому-передачі від 18.05.2015 року за Договором купівлі-продажу від 18.05.2015 року вбачається набуття ТОВ “ ЖИЛСТРОЙСЕРВИС-2” права власності, контролю та управління 8/100 часток об`єкта нерухомого майна.
Витрати ТОВ “ ЖИЛСТРОЙСЕРВИС-2” за Договором купівлі-продажу від     18.05.2015 року, здійснені у безготівковій формі за нормативними правилами ведення обліку яких, визначають їх власними обіговими коштами.
Отже, дані витрати визначаються як спрямовані на придбання активу з відображенням в бухгалтерському обліку позивача в результаті господарської діяльності за Договором купівлі-продажу від 18.05.2015 року в сумі справедливої ринкової вартості, а отже підтверджують економічну причину господарської операці., тому ТОВ “Жилстройсервис-2” мав право на віднесення до складу податкового кредиту з податку на додану вартість суму ПДВ в розмірі 3 375 000 грн. за Договором купівлі-продажу від 18.05.2015 року.
Тобто,  аналізуючи у сукупності   зазначені угоди  судова колегія дійшла до висновку, що господарські операції позивача з його контрагентом щодо продажу та подальшого придбання об`єкту нерухомого майна - 8/100 часток об`єкта незавершеного                        будівництва 24-поверхового оздоровчого комплексу, розташованого за адресою:                        м. Одеса, Французький бульвар, 60/1 були обумовлені як розумними економічними причинами так і метою ділового характеру, а контрагентами  були  сплачені  необхідні податки державі.
Надаючи  правову  оцінку доводам податкового органу щодо збільшення балансової вартості об`єкту при незмінності стану готовності об`єкту, що на думку податкового органу, надасть змогу позивачу в подальшому, після вводу об`єкту в експлуатацію, збільшити суму амортизаційних відрахувань та, як наслідок, збільшити суму витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток в сторону зменшення останнього, судова колегія вважає  за необхідне зазначити наступне.
При відчуженні частки об`єкту нерухомості ТОВ «ЖИЛСТРОЙСЕРВИС-2», його балансова вартість складала 16 030 136, 67 грн.
Відповідно до п. 7, 8 Національного положення (стандарт) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби" придбані (створені) основні засоби зараховуються на баланс підприємства за первісною вартістю. Одиницею обліку основних засобів є об`єкт основних засобів.Первісна вартість об`єкта основних засобів складається з таких витрат: суми, що сплачують постачальникам активів та підрядникам за виконання будівельно-монтажних робіт (без непрямих податків); реєстраційні збори, державне мито та аналогічні платежі, що здійснюються в зв`язку з придбанням (отриманням) прав на об`єкт основних засобів; суми ввізного мита; суми непрямих податків у зв`язку з придбанням (створенням)                    основних засобів (якщо вони не відшкодовуються підприємству); витрати зі страхування ризиків доставки основних засобів; витрати на транспортування, установку, монтаж, налагодження основних засобів; інші витрати, безпосередньо пов`язані з доведенням основних засобів до стану, у якому вони придатні для використання із запланованою            метою.
З урахуванням того, що продаж було вчинено за ринковою ціною, а не за балансовою вартістю, що також передбачає ПК України, балансова вартість цього ж майна для                   ТОВ «ХАЙ-РЕЙЗ Констракшнз холдинг»  збільшилась до 16 666 666, 67 грн. та  відповідно була вищою, а ніж початкова вартість для ТОВ « ЖИЛСТРОЙСЕРВИС-2».
Так, відповідно до п.188.1. ст. 188 ПК України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).
При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не                        може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася                    станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції.
Згідно п. 189.1. ст. 188 ПК України, у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової-) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.
Надалі, за Договором купівлі-продажу 8/100 часток об`єкта незавершеного будівництва від 18.05.2015р. було визначено зобов`язання продавця передати у власність покупцеві, а покупець приймає 8/100 часток об`єкта нерухомого майна - незавершеного будівництва 24- поверхового оздоровчого комплексу з апартаментами та паркінгом, що розташовані за адресом: Одеська область, м. Одеса. Французький бульвар, 60/1, за що зобов`язується сплатити продавцеві визначену договором грошову суму в розмірі                           20 250 000 грн, в тому числі ПДВ 3 375 000 гривень.
Оцінена (ринкова) вартість 8/100 часток об`єкта незавершеного будівництва становить 20050930, 20 гривень, в тому числі ПДВ відповідно до Звіту про незалежну оцінку, складеного ТОВ «АКР-Консалт»  виданого 14.05.2015 року.
При визначенні ціни продажу Сторони також мають спиратись на ринкову вартість частки об`єкту нерухомості і продавець не може продавати свій актив нижче його балансової вартості, тобто, при визначенні ціни продажу ТОВ «ХАЙ-РЕЙЗ Констракшнз холдинг», відповідно до ст. 188 ПКУ, не мало права встановити її нижче                                                       суми  16 666 666, 67 грн.
При цьому, метою ТОВ «ХАЙ-РЕЙЗ Констракшнз холдинг» є отримання              прибутку, тому ціна визначається не за балансовою вартістю, а за ринковою з             урахуванням прибутку для підприємства. При цьому  такою договірною ціною сторін є визначена в Договорі купівлі-продажу від 18.05.2015 ціна продажу у розмірі                                  20 250 000 гривень.
За результатами виконання даної господарської операції. ТОВ «ХАЙ-РЕЙЗ Констракшнз холдинг» взяло на себе зобов`язання з ПДВ у розмірі 3 375 000, 00 гривень, а також включило до Декларації з податку на прибутку дохід у розмірі у розмірі                                 3 375 000, 00 гривень, що в подальшому оподатковується за ставкою податку на прибуток у розмірі 18%.
Так. відповідно до пп. 134.1.1. п. 134.1. ст. 134 ПК України, об`єктом оподаткування податку на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу. 
Тобто, оподатковується не конкретна господарська операція, а фінансовий результат, отриманий за наслідками господарської діяльності, що залежить від багатьох                   факторів.
При цьому, ТОВ « ЖИЛСТРОЙСЕРВИС-2» на протязі багатьох років, в тому числі з моменту проведення перевірки і станом на сьогоднішній день має позитивне значення суми за податком на прибуток.
Крім того з додаткових пояснень  позивача, наданих   під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, вбачається, що  після придбання у 2015 році  паркінгу від                        ТОВ «ХАЙ-РЕЙЗ Констракшнз холдинг», у ТОВ « ЖИЛСТРОЙСЕРВИС-2» змінилось керівництво та власник, було внесено зміни у  проект та дозвільну документацію з будівництва , знайдено фінансування, за наслідком цих обставин  оздоровчий комплекс добудовано та введено в експлуатацію у грудні 2018 р. (Сертифікат серія ІУ №163183451650, Сертифікат серія ІУ №163183451641).
Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони, з урахуванням ст. 6 цього Кодексу, є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно із ч.І ст.6 ГК України, до загальних принципів господарювання в Україні відносяться: свобода підприємницької діяльності у межах, визначених законом; вільний рух капіталів, товарів та послуг на території України; заборона незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини.
Отже, будь-які управлінські рішення керівництва приймаються для досягнення економічного ефекту і отримання прибутку із ризиком, оскільки це і є суть підприємництва, вони  враховують економічні і фінансові процеси  підприємства тому, доводи податкового органу про недоцільність певних рішень має бути належним чином обґрунтовано, особливо з урахуванням того, що ТОВ « ЖИЛСТРОЙСЕРВИС-2» наразі має актив у вигляді добудованого  та зданого в експлуатацію оздоровчого комплексу.
Доводи апеляційної скарги зводяться фактично до   висновку  про співставлення перерахованих коштів на виконання договорів щодо здійснення позивачем в охоплений перевіркою період господарських операцій за відсутності розумної економічної причини (ділової мети), однак на думку судової колегії  відповідачем не враховано здійснення позивачем правочинів в різний період часу із врахуванням незалежної оцінки  за ринковою вартістю нерухомого майна, при цьому доводи податкового органу про те, що вказані правочини надали змогу ТОВ  “ХАЙ- РЕЙЗ Констракшнз Холдинг” ухилитися від сплати податку на додану вартість за грудень 2014 року в сумі 1933639 гр. не підтверджені жодними доказами, тому не приймаються судом. 
Крім того, чинне законодавство не ставить умовою виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його                          контрагентів. 
З огляду на вказане,  судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції  про те, що позивачем надані всі необхідні докази, які свідчать про відповідність господарських операцій цілям та завданням діяльності сторін цих операцій, звичність цих операцій для цих осіб, реальність вчинених операцій, наявність факту виконання зобов`язань за договором, а також того, що вчинення зазначених операцій було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру).
Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Згідно із ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги апеляційний суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення   суду першої інстанції  ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається. 
Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись  ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, –
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу  Головного управління Державної податкової інспекції в Одеській області -   залишити без задоволення.
Рішенням  Одеського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2021р. - залишити без змін.

Відповідно до ст. 329 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено та підписано 15.12.2021 року

Головуюча суддя:                                                                                          Л.Є. Зуєва  

Суддя:                                                                                                             М.П. Коваль  

          Суддя:                                                                                                             О.О. Кравець