ПОСТАНОВА
Іменем України

18 листопада 2021 року 
Київ
справа №760/4711/15-а
адміністративне провадження № К/9901/13826/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Юрченко В.П.,
суддів: Васильєвої І.А.,  Пасічник С.С., 
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соломянського районного суду м. Києва від 21.01.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.04.2019 (колегія суддів: Василенко Я.М., Кузьменко В.В., Шурко О.І.) у справі № 760/4711/15-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

10.03.2015 ОСОБА_1 звернулась до Солом`янського суду міста Києва з позовом, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог (а.с.142-143), яка прийнята судом першої інстанції (а.с.144), просила:
- визнати на підставі рішення Конституційного Суду України № 1-р/2018 від 27.02.2018, що оподаткування сум пенсії позивача за період з 01.02.2015 по 01.07.2016 відповідно абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України суперечить частині першій статті 8 Конституції України (п.4.3 рішення), статті 21, частинам першій, другій статті 24 Конституції України (п.4.4 рішення), статті 46 Конституції України (п.4.5 рішення) та застосувати вказані статті Конституції України як норми прямої дії;
- визнати на підставі норм статті 8, статті 21, частин першої, другої статті 24, статті 46 Конституції України неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо зменшення розміру пенсії позивача за період з 01.02.2015 по 01.07.2016 шляхом утримання податку та військового збору з сум пенсії відповідно п.п. 164.2.19 п. 164.2 статті 164 Податкового кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» № 71-УІІІ від 28.12.2014;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок пенсії позивача за період з 01.02.2015 по 01.07.2016 без оподаткування сум пенсії;
- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь позивача неправомірно утримані суми податку на доходи фізичних осіб та військового збору в загальній сумі 5 324, 52 грн. 
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що згідно із пенсійним законодавством, пенсія не підлягає оподаткуванню. Тому пенсійний орган в порушення вимог Конституції України протиправно зменшив з січня 2015 виплату їй пенсії, вирахувавши з неї розмір податку з доходів фізичних осіб, а також військовий збір.  
Ухвалою Солом`янського суду міста Києва від 28.05.2015 суд вирішив звернутися до Верховного Суду України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності п. п. 164.2.19 п. 164.2 ст.164 Податкового кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року №71-VII, а саме того, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.
Провадження у справі було зупинене до прийняття рішення Конституційним Судом України за поданням Верховного Суду України щодо конституційності п. п. 164.2.19 п. 164.2 ст.164 Податкового кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» або отримання від Верховного Суду України листа із відмовою за вищенаведеним зверненням районного суду.
Ухвалою Солом`янського суду міста Києва від 28.04.2018 поновлено провадження у цій  справі.
Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 21.01.2019 (суддя - Коробенко С. В.), яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.04.2019 у задоволені позову відмовлено.
Рішення судів мотивовано тим, що у період 2015-2016 роки норми ПК України, якими оподатковувався розмір пенсії позивача були чинні. Неконституційність даних норм встановлена рішенням Конституційного Суду України лише в 2018 році, а тому саме з цього часу відповідні норми ПК України втрачають чинність.
Не погоджуючись з судовими рішеннями суду апеляційної інстанцій позивач подала касаційну скаргу, в якій просила його скасувати, а також рішення суду першої інстанції, яке переглянуте в апеляційному порядку. Вказується, що суд апеляційної інстанції не надав оцінку доводу, заявленому нею в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції в порушення пункту 4 статті 7 КАС України не виніс рішення за її позовом на підставі норм Конституції України, які є нормами прямої дії.
Згідно із протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 14.05.2019 адміністративна справа №760/4711/15-а (провадження №К/9901/13826/19) розподілена на склад колегії суддів: Юрченко В.П. - головуюча суддя; Васильєва І.А.;  Пасічник С.С.
Ухвалами Верховного Суду від 17.05.2019 відкрито касаційне провадження,    а від 26.07.2021 справа призначена до розгляду в судове засідання на 30.09.2021, в яке сторони не з`явились, будучи належним чином повідомлення. У зв`язку із чим справа, на підставі статті 345 КАС України розглядалась у порядку письмового провадження. 
Ухвалою Верховного Суду від 5.10.2021 було вирішено справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії передати на розгляд об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.
Суд касаційної інстанції прийняв таке рішення, так як за подібних правовідносин є відмінний висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у постанові від 22.05.2018, справа №755/3939/15-а, адміністративне провадження №К/9901/1250/18, з яким не погодилась колегія під час вирішення даної справи. 
Згідно із протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 7.10.2021 адміністративна справа №760/4711/15-а (провадження №К/9901/13826/19) розподілена на склад колегії суддів: Мельник-Томенко Ж.М.,  - головуюча суддя; Олендер І.Я., Ханова Р.Ф., 4 .Смокович М.І., Коваленко Н.В., Калашнікова О.В., Рибачук А.І.
Ухвалою Верховного Суду у складі названої колегії суддів від 1.11.2021 вирішено справу № 760/4711/15-а за касаційної скаргою      ОСОБА_1  на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 21.01.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.04.2019 у справі № 760/4711/15-а за позовом      ОСОБА_1  до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії - повернути колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у складі головуючого судді - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С. для розгляду.
Ухвала суду мотивована тим, що колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду (Юрченко В.П., Ваисльєва І.А., Пасічник С.С.) не навела належних мотивів необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові від 22.05.2018 у справі № 755/3939/15-а, що відповідно до частини четвертої статті 347 Кодексу адміністративного судочинства України є передумовою для передачі справи на розгляд об`єднаної палати.
Згідно із протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 3.11.2021 адміністративна справа №760/4711/15-а (провадження №К/9901/13826/19) передана на склад колегії суддів: Юрченко В.П. - головуюча суддя; Васильєва І.А.;  Пасічник С.С.
Справа призначена до судового розгляду на 18.11.2021, в яке сторони не з`явились, будучи належним чином повідомленні. У зв`язку із чим справа на підставі статті 345 КАС України розглядалась у порядку письмового провадження.
Переглянувши рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для  задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що    ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та з 27.09.2012 отримує пенсію за віком згідно з Законом України «Про державну службу», призначену в розмірі 5533 грн. 75 коп., яка станом на 01.02.2015 становила 5721 грн. 21 коп. (а.с.143).
З 01.02.2015 відповідач, застосовуючи Закон України від 28 грудня 2014 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким було внесено зміни до норм Податкового кодексу України, які набули чинності з 01 січня 2015 року, виплатив позивачу пенсію у меншому розмірі, оскільки здійснено утримання 15% податку на доходи фізичних осіб.
Згідно із    статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.    Конституція України    має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі    Конституції України    і повинні відповідати їй.
Відповідно до статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.  При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Закон України «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових та соціальних пенсій.
Відповідно до статті 8 зазначеного Закону пенсії не підлягають оподаткуванню.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності 01 січня 2015 року внесені зміни до Податкового кодексу України.
За приписами підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку включенні суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення.
Кодексом адміністративного судочинства України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначені принципи адміністративного судочинства. Зокрема статтею 9 цього Кодексу закріплений принцип законності, відповідно до якого у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує акт, який має вищу юридичну силу. Зазначене положення також міститься в статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній з 15 грудня 2017 року).
Наведені висновки узгоджуються із раніше висловленими Верховним Судом під час розгляду справи з подібними правовідносинами у справі №752/7724/15-а, постанова від 27 березня 2018 року, провадження №  К/9901/10315/18. 
Такий підхід  застосовано Конституційним Судом України, який розглянув справу за ініціативою суду першої інстанції в цій справі (рішення від 27.02.2018, справа №1-6/2018/1-р/2018 щодо відповідності   Конституції України   (конституційності) положень абзаців тринадцятого, чотирнадцятого   пункту 32 розділу I Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи"   та Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення абзацу першого   підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України   (справа про оподаткування пенсій і щомісячного довічного грошового утримання).
У даній справі як вже зазначалось, позивач звернувся до суду першої інстанції ще в березні 2015 року, а рішення Конституційного Суду України винесене в лютому 2018 року, яке приймалось, в тому числі, на підставі позовної заяви ОСОБА_2 .  
Підсумовуючи наведене, а також те, що вказана справа носить вагоме значення для формування високого рівня довіри громадян України до національного судочинства України, Верховний Суд приходить до висновку, згідно із яким позов ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково, із скасуванням рішень судів попередніх інстанцій та винесенням нового рішення.       
Варто звернути увагу, що позовна вимога ОСОБА_2 про визнання  пріоритетним застосування до спірних правовідносин приписів Конституції України, не може бути розглянута за правилами адміністративного судочинства, так як в силу приписів статей 5, 245 КАС Україна виходить за межі можливих способів захисту порушеного права, а також повноважень адміністративного суду.  
Відповідно до приписів статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат (частина шоста).
При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина перша).
З матеріалів справи вбачається, що за звернення до суду першої інстанції ОСОБА_2 оплатила 73 грн. 08 коп. судового збору, квитанція №67 від 10.03.2015 (а.с.2);  за звернення до суду апеляційної інстанції - 117 грн. 05 коп., квитанція №4 від 26.03.2019 (а.с.164-165);  за звернення до суду касаційної інстанції 156 грн. 00 коп. квитанція №12 від 13.05.2019 (а.с.193-194).
          З огляду на зазначене, Верховний Суд вважає, що вказані суми сплаченого позивачем судового збору мають бути повернуті позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.          
На підставі викладеного, керуючись статтями 139, 341, 344, 345, 349, 350, 352, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 

П О С Т А Н О В И В:

1.          Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
2.          Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 21.01.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.04.2019 скасувати.
3.          Прийняти нову постанову.
4.          Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
5.          Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 за період з 01.02.2015 по 01.07.2016 шляхом утримання податку та військового збору з сум пенсії. 
6.          Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 за період з 01.02.2015 по 01.07.2016 без оподаткування сум пенсії;
           7. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь позивача неправомірно утримані суми податку на доходи фізичних осіб та військового збору в загальній сумі 5324,52 грн.
           8. В задоволені решти позовних вимог  відмовити.
9.          Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України сплачений ОСОБА_1 судовий збір за розгляд даної справи в адміністративних судах, у розмірі 346 грн. 13 коп., згідно квитанцій №67 від 10.03.2015 №4 від 26.03.2019, а також №12 від 13.05.2019.  
           10. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.П. Юрченко
І.А. Васильєва 
 С.С. Пасічник ,
Судді Верховного Суду