УХВАЛА

13 грудня 2021 року 
м. Київ
Справа №  904/5739/19 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Мачульського Г.М. - головуючого, Краснова Є.В., Уркевича В.Ю., 
розглянувши матеріали касаційної скарги Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз"
на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 17.11.2021 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.04.2021 
за позовом Акціонерного товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 
до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз", 
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут", 
про стягнення 11 988 369,84 грн і визнання недійсним правочину,
ВСТАНОВИВ:
19.11.2021 (згідно з накладною кур`єрської служби) Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 17.11.2021 (повний текст постанови складено 25.11.2021) та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.04.2021.
Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.12.2021 касаційну скаргу залишено без руху на підставі частини другої статті 292 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), у зв`язку з тим, що до Суду не надані належні докази сплати судового збору за подання касаційної скарги у встановлених законом порядку і розмірі та надано скаржнику строк для усунення недоліків.
09.12.2021 (згідно з накладною кур`єрської служби) Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" до Верховного Суду подано заяву про усунення недоліків касаційної скарги із доказами сплати судового збору у встановлених законом порядку і розмірі. 
Статтею 290 ГПК України передбачені вимоги до форми і змісту касаційної скарги.
Приписами пункту 4 та 6 частини другої статті 290 ГПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено судові рішення, що оскаржуються та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.
За правилами частини першої статті 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Разом з тим скаржник, усуваючи недоліки, подав доповнення до касаційної скарги із зазначенням інших підстав касаційного оскарження.
Відповідно до положень частини першої статті 298 ГПК України особа, яка подала касаційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на касаційне оскарження.
Таким чином виходячи із наведених вище положень ГПК України такі нові вимоги та доводи не можуть бути прийняті до касаційного розгляду.
За вказаних обставин касаційне провадження належить відкрити за тими вимогами та доводами, які були викладені у первісній касаційній скарзі.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).
Як убачається зі змісту касаційної скарги, скаржник формально зазначивши пункт 2 частини другої статті 287 ГПК України як підставу звернення з касаційною скаргою, вмотивовано не обґрунтував необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду, який би був застосований судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, не зазначив і відповідну постанову Верховного Суду у якій такий висновок викладено.
Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 292 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і підлягає поверненню, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Отже касаційна скарга в частині оскарження судових рішень на підставі пункту 2 частини 2 статті 287 ГПК України не приймається до розгляду.
Разом з тим, як убачається з касаційної скарги, в якості доводів її подання скаржник зазначив про те, що суд апеляційної інстанції не врахував правових висновків Верховного Суду, що є підставою для прийняття касаційної скарги по пункту 1 частини 2 статті 287 ГПК України.
Ураховуючи викладене та приймаючи до уваги обґрунтування скаржником підстави касаційного оскарження, яка передбачена пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку про те, що матеріали касаційної скарги є достатніми для відкриття касаційного провадження та відповідно до частини третьої статті 301 вказаного Кодексу належить здійснити розгляд даної справи у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. При цьому доводи касаційної скарги по суті буде розглянуто Судом під час касаційного перегляду оскарженого судового рішення.
Інших виключних випадків касаційного оскарження, передбачених частиною другою статті 287 ГПК України, скаржником у касаційній скарзі не зазначено.
За приписами частин першої, четвертої статті 294 ГПК України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій повідомляється про дату, час і місце розгляду скарги, а також про витребування матеріалів справи. В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Водночас, скаржником до касаційної скарги додано клопотання про зупинення виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.04.2021, залишеного в силі постановою Центрального апеляційного господарського суду від 17.11.2021, яке обґрунтовано тим, що в разі скасування оскаржуваних судових рішень, для відновлення порушених прав Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.    
Абзацом 2 частини четвертої статті 294 ГПК України передбачено, що за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії, якщо зупинити його виконання неможливо.
Частиною першою статті 332 ГПК України визначено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
Клопотання про зупинення виконання (дії) судових рішень має бути мотивоване, містити підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені належними доказами. У клопотанні скаржник повинен навести обґрунтування його вимог та довести, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або буде неможливим повернення виконання судових рішень у разі, якщо вони будуть скасовані.
Вирішуючи питання про зупинення виконання (дії) судового рішення, суд враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, необхідності забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, а також осіб, які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки тощо.
Разом з тим, в ухвалі про зупинення виконання (дії) судового рішення суд не вправі обґрунтовувати своє рішення припущеннями, суд має навести підстави для такого зупинення.
Крім того, Суд враховує те, що необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права на доступ до суду.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" (№ 60750/00, § 43, ЄСПЛ, 20 липня 2004 року) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.
З огляду на зазначене, можливе виконання оскаржуваного судового рішення не є безумовною підставою для зупинення судом касаційної інстанції виконання цього рішення, що набрало законної сили, і є обов`язковими до виконання (стаття 129-1 Конституції України, стаття 326 ГПК України).
Разом з тим, Суд не може ставити під сумнів законність судових рішень судів попередніх інстанцій на стадії вирішення питання про відкриття касаційного провадження тільки через те, що такі судові рішення оскаржено і скаржник вважає їх незаконними.
Відповідно до положень частини першої статті 327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
З огляду на викладене, обговоривши доводи, викладені у клопотанні Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз", Суд дійшов висновку про відсутність підстав для зупинення виконання оскаржуваних судових рішень до закінчення їх перегляду в касаційному порядку, тому відмовляє у задоволені клопотання.
Згідно із статтею 295 ГПК України учасники справи мають право подати до суду касаційної інстанції відзив на касаційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом касаційної інстанції в ухвалі про відкриття касаційного провадження.
Оскільки подання відзиву на касаційну скаргу в письмовій формі є правом учасників справи, у разі реалізації такого права суд касаційної інстанції встановлює відповідний строк для подання зазначеного відзиву.
Керуючись статтями 234, 235, 287 - 290, 294, 295 ГПК України, 
УХВАЛИВ:
1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 17.11.2021 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.04.2021 з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України.
2. Призначити касаційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 19 січня 2022 року о  10:40 у приміщенні Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, в залі судових засідань №10 (кабінет №332).
3. Відмовити Акціонерному товариству "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" у задоволенні клопотання про зупинення виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.04.2021 до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
4. Витребувати матеріали справи №904/5739/19 із Господарського суду Дніпропетровської області та/або Центрального апеляційного господарського суду.
5. У разі, якщо учасник справи скористається наданим статтею 295 Господарського процесуального кодексу України правом подати до суду касаційної інстанції відзив на касаційну скаргу, такий відзив та докази надсилання його копій і доданих до нього документів іншим учасникам справи, має бути поданий до Касаційного господарського суду (01016, м. Київ, вул. О.Копиленка, 6) у строк до 28.12.2021.
6. Довести до відома учасників справи, що явка їх представників у судове засідання не є обов`язковою.
7. Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://supreme.court.gov.ua.Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий                                                                                Г. М. Мачульський

Судді                                                                                          Є. В. Краснов

                                                                                          В. Ю. Уркевич