ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6920/21 Справа № 204/75/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Самсонова В. В. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого – Городничої В.С.,
суддів: Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,
при секретарі — Панасенко С.С., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 03 червня 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа: державний виконавець Чечелівського відділу державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Штефан Світлана Олександрівна, на дії державного виконавця, – 

ВСТАНОВИЛА:

       У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною скаргою, в обґрунтування якої зазначила, що 26 грудня 2018 року нею було подано позовну заяву до ОСББ «Каверіна — 1».
       19 червня 2019 року ОСОБА_1 отримала рішення по даній справі, яке в подальшому оскаржила в апеляційному порядку та не погодившись з рішенням апеляційного суду, нею було подано касаційну скаргу. 
       23 грудня 2020 року скаржниця дізналася, що державним виконавцем Чечелівського ВДВС у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Штефан С.О. накладено арешти на її рахунки в АТ КБ «ПриватБанк» на підставі надісланого Красногвардійським районним судом виконавчого листа по цивільній судовій справі №204/9551/18, рішення від 03 липня 2019 року. 
       Вважає, що дане виконавче провадження № 62131481 відкрите помилково і є таким що порушує її права на користування коштами, передбачених їй та її дитині законодавством України, або наданих їй матір`ю її чоловіка, на сплату житлово-комунальних послуг за неї та допомога їй в утриманні її дитини та на її лікування.
       У зв`язку з викладеним, з урахуванням уточнень, просила суд визнати неправомірними дії державного виконавця Чечелівського ВДВС у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Штефан С.О. та зобов`язати Чечелівський ВДВС у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) зняти арешт з карток в АТ КБ «ПриватБанк»: 
       1) НОМЕР_1 , за особовим рахунком: НОМЕР_2 - картка ОСОБА_1 призначена для виплат державної соціальної допомоги на дитину з інвалідністю з дитинства ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та надбавки на догляд за дитиною з інвалідністю, при цьому, зазначила, що 28 квітня 2021 року, у зв`язку з шахрайськими діями начебто покупців в мережі інтернет на сайті https://www.olx.ua АТ КБ «ПриватБанк» було замінено на картку НОМЕР_3 , рахунок залишився незмінним;
       2) НОМЕР_4 , за особовим рахунком: НОМЕР_5 – картка ОСОБА_1 , призначена для надання власнику картки кредитних коштів готівкою, 28 квітня 2021 року, у зв`язку з шахрайськими діями начебто покупців в мережі інтернет на сайті https://www.olx.ua АТ КБ «ПриватБанк» було замінено на картку НОМЕР_6 , рахунок залишився незмінним;
       3) НОМЕР_7 , за особовим рахунком: НОМЕР_8 – Інтернет картка ОСОБА_1 , призначена для зарахування коштів від продажу власних речей колишнього користування через мережу Інтернет, пластик на дану картку не випускається та не замінюється, рахунок залишився незмінним;
       4) НОМЕР_9 , за особовим рахунком: НОМЕР_10 - картка ОСОБА_1 , призначена для зарахування коштів від родичів без сплати комісії за зарахування коштів, 28 квітня 2021 року, у зв`язку з шахрайськими діями начебто покупців в мережі інтернет на сайті https://www.olx.ua АТ КБ «ПриватБанк» було замінено на картку НОМЕР_11 , рахунок залишився незмінним;
       5) НОМЕР_12 , за особовим рахунком: НОМЕР_13 - картка ОСОБА_3 , призначена для пенсійних виплат, яка прив`язана до рахунків ОСОБА_1 , на підставі виданої батьком скаржниці довіреності на її ім`я, на яку накладено арешт помилково виконавцем Чечелівського ВДВС у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Штефан С.О., картка не перевипускається без власника, рахунок залишився незмінним.
       Водночас, просила скасувати постанови державного виконавця Чечелівського ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро): 
       - про відкриття виконавчого провадження № 62131431/5 від 22 травня 2020 року;
       - про накладення арешту на кошти боржника по виконавчому провадженню № 62131431/5 від 23 грудня 2020 року;
       - про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 62131431/5 від 23 грудня 2020 року.
       Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 03 червня 2021 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересована особа: державний виконавець Чечелівського ВДВС у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Штефан С.О., на дії державного виконавця — відмовлено повністю.
       Не погодившись із такою ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить її скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заявлених вимог в повному обсязі.
       Інші учасники процесу не скористалися своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
       Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
       Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін, з огляду на таке.
       Судом встановлено, що 03 червня 2019 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська розглянув справу за позовом ОСОБА_1 до ОСББ «Каверіна-1» в особі голови Трубіциної Н.М. про визнання дій такими, що порушують право на отримання якісних та в повному обсязі послуг, зобов`язання здійснити перерахунок та стягнення моральної шкоди, яким, серед іншого, вирішив: стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 5 378 грн. 80 коп. На підставі вищевикладеного, 10 квітня 2020 року судом було видано виконавчий лист (а.с. 99).
       22 травня 2020 року державним виконавцем Чечелівського ВДВС у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Штефан С.О. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження (ВП № 62131481) (а.с. 101).
       23 грудня 2020 року державним виконавцем Чечелівського ВДВС у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Штефан С.О. винесена постанова про арешт коштів боржника, відповідно до якої: накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику: ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 6 186,68 грн (а.с. 103-104).
       Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції керувався ч. 3 ст. 451 ЦПК України, відповідно до якої, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
       Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
       Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
       Так, згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.        
       Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
       Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
       Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.
       Відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:
       1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;
       2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;
       3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;
       4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;
       5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;
       6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;
       7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;
       8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;
       9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.
       В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, у зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні її скарги на дії державного виконавця.
       Проте, колегія суддів відхиляє такі доводи апелянта, з наступних підстав.
       Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово зверталася до начальника Чечелівського ВДВС у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Сухова І.О. із заявою, в якій просила зняти арешт з карток.
       З відповіді начальника Чечелівського ВДВС у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Сухова І.О. № 16 від 08 січня 2021 року вбачається, зокрема, на запитання боржника у скарзі щодо накладення арешту на соціальну карту було повідомлено, що в постанові про арешт коштів боржника зазначено накласти арешт на грошові кошти, які містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належить боржнику. 
       Тобто, державному виконавцю не було надано підтверджуючих документів про цільове призначення рахунків або те, що вони мають спеціальний режим використання. 
       Під час виконання постанови про арешт коштів банками - учасниками обміну, а саме АТ КБ «ПриватБанк», не повідомлено державному виконавцю, відповідно до ч. 3 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», що не підлягають арешту в порядку, встановленому цим законом, кошти боржника, які перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом, та банками не повідомлено виконавця про цільове призначення рахунку й не повернуто постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках. 
       Також, в матеріалах виконавчого провадження відсутня документально підтверджена інформація від боржника, що на його рахунки заборонено звертати стягнення, оскільки вони мають спеціальний режим використання, а саме для соціальних виплат (а.с. 137-138).
       Разом з тим, ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 09 квітня 2021 року було витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» документи, на підставі яких було накладено арешт на наступні картки скаржника: НОМЕР_1 ; НОМЕР_7 ; НОМЕР_9 ; НОМЕР_7 , із наданням виписки по даним карткам скаржника, а також зазначенням цільового призначення даних карток (а.с. 173-175).
       Однак, на день розгляду судом першої інстанції скарги, витребувана інформація з АТ КБ «ПриватБанк» на адресу суду не надходила.
       З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 в частині щодо зняття арешту з карток, оскільки скаржницею не було надано ні державному виконавцю, ні до суду, документального підтвердження, що рахунки боржника мають спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.
       Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні скарги в частині вимог щодо скасування постанов державного виконавця Чечелівського ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про відкриття виконавчого провадження № 62131431/5 від 22 травня 2020 року, накладення арешту на кошти боржника по виконавчому провадженню № 62131431/5 від 23 грудня 2020 року та розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 62131431/5 від 23 грудня 2020 року, оскільки виконавець дотримувався вимог діючого законодавства.
       Інші доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права, не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до чинного законодавства, та не спростовують законність оскаржуваного судового рішення.
       Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
       Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх.
       Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).
       Враховуючи вищевикладене, колегія суддів, розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судового рішення, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, тому підстави для скасування оскаржуваного судового рішення відсутні.
       Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       За таких обставин, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу – без змін.
       Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд апеляційної інстанції, залишаючи судове рішення без змін, не змінює розподіл судових витрат.        
       Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
       Ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 03 червня 2021 року — залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

       Головуючий:                                                          В.С. Городнича

       Судді:                                                                          О.В. Лаченкова

                                                                        М.Ю. Петешенкова